Справа № 204/9241/25
Провадження № 3/204/2256/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2025 року об 11 годині 05 хвилин в м. Дніпро, Амурський міст, біля електроопори № 85, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Hyundaі І20, номерний знак НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди для руху не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, здійснив зіткнення із транспортним засобом Кіа Forte, номерний знак НОМЕР_2 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого транспортний засіб Кіа Forte, номерний знак НОМЕР_2 , став некерованим та здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Escort, номерний знак НОМЕР_3 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що під час руху на Амурському мосту він їхав у правому ряді у крайній лівій смузі. Однак, автомобілі, які намагалися здійснити обгін, побачили, що є наявною перешкода у вигляді працівників, які роблять ремонт дорожнього покриття, а тому почали вклинюватися у праву смугу для руху і через що, ймовірно, виникло різке гальмування першого автомобіля, після нього другого і, коли автомобіль який рухався перед ним, почав гальмувати, він також розпочав екстрене гальмування, однак трапилося зіткнення. Вважає, що саме із-за вказаних автомобілів і виникла ДТП. Він вживав всіх необхідних заходів задля уникнення ДТП, а тому провину свою не визнає. Він рухався із дозволеною швидкістю руху, застосовував екстрене гальмування, однак не уникнув зіткнення, оскільки це все відбулося різко. Дійсно, він знає, що повинен дотримуватись безпечної дистанції. Однак, візуально автомобіль, який був попереду нього знаходився на відстані приблизно 8-10 метрів, та відстань була дозволеною для можливого дотримання безпечної дистанції. В даній ситуації це все відбулося екстрено, а тому у своїх діях провини не вбачає. Дійсно, він повинен був врахувати під час руху те, що автомобіль який рухається попереду нього, може розпочати екстрено гальмувати. Між першим та другим автомобілем була відстань у пів метри. Вважає, що його дії відповідали Правилам дорожнього руху.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що він рухався у правому ряді та побачив, як зліва від нього по трамвайним коліям рухалися швидко два автомобілі. Вказані автомобілі, бажаючи вклинитись у потік, підрізали автомобіль, який в свою чергу почав гальмувати, у зв`язку із цим ним також було застосовано гальмування. Зупинка транспортного засобу була різкою, потім через секунди 2-3 він відчув удар в задню частину свого транспортного засобу та проскользив по фаркопу авто своїм номером. Саме транспортний засіб ОСОБА_1 не дозволив йому вчасно зупинитися.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що він рухався на транспортному засобі по правій смузі. Зліва перед ним вклинилося два автомобілі. Перед ним почав гальмувати та потім зупинився автомобіль марки Тесла, у зв`язку із цим він також почав гальмувати. Він не може сказати, що це було екстрене гальмування, однак дійсно воно було різкуватим. Він встиг зупинитись задля того щоб уникнути зіткнення. Далі він почув удар в задню частину свого автомобіля та зрозумів, що відбулося. У нього тоді врізався автомобіль Форд. Він зупинився, оскільки перед ним також зупинився автомобіль. Автомобіль Тесла зупинився, а потім поїхав далі.

12 вересня 2025 року на адресу Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла заява адвоката Трубачової І.Ю. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка була підтримана останньою в судовому засіданні. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що матеріали справи не містять жодних належних доказів на їх підтвердження. Відсутні фотоматеріали, відеозаписи, дані про гальмівний шлях чи експертний висновок. Протокол лише переказує версію подій, але сам по собі він не може вважатися беззаперечним доказом вини. Крім того, із пояснень ОСОБА_3 не вбачається встановленої послідовності подій, лише зазначено, що «перед ним почали гальмувати автомобілі, і він зупинився», після чого «відчув один удар позаду», не уточнюючи, хто саме і в якій черговості здійснив зіткнення. Свідок не пояснив, чому він сам зупинився та який конкретно автомобіль гальмував попереду. Таким чином, пояснення цього водія є неповними та суперечливими, вони не дозволяють достовірно встановити динаміку ДТП та не доводять вини ОСОБА_1 . З пояснень іншого свідка водія Kia Forte ОСОБА_2 вбачається, що він «побачив різке гальмування попереду» та виконував гальмування зі зупинкою транспортного засобу. При цьому він не стверджує, що Ford Escort перед ним повністю зупинився, а лише гальмував. У матеріалах справи взагалі відсутні відомості, чи була необхідність у повній зупинці Kia Forte та чи дійсно Ford Escort зупинився остаточно. Важливо й те, що сам свідок зазначає про часовий проміжок лише через декілька секунд після зупинки Kia у її задню частину в`їхав автомобіль Hyundai. Це підтверджує, що Hyundai рухався з малою швидкістю та вже здійснював гальмування, а зіткнення сталося як наслідок необґрунтованого різкого гальмування попередніх транспортних засобів, а не через невиконання водієм Hyundai вимог п.12.3 ПДР. Варто також зазначити, що лише у поясненнях самого водія Hyundai i20 ОСОБА_1 викладено послідовну і логічну динаміку подій. Він зазначає, що рухався у потоці з дозволеною швидкістю, по правій смузі, коли попередні автомобілі почали різко зупинятись. Він, реагуючи на небезпеку, застосував екстрене гальмування, проте в умовах різкого гальмування Kia Forte зіткнення стало неминучим. Як з`ясувалося пізніше, Kia зупинилася через маневр гальмування Ford Escort, який, у свою чергу, різко зупинився через ще один автомобіль, дані про який у матеріалах справи відсутні. Таким чином, пояснення ОСОБА_1 свідчать про вжиття ним усіх необхідних заходів, а причиною ДТП було необґрунтоване різке гальмування попередніх транспортних засобів та відсутність належної фіксації всіх його учасників. Більш того, під час оформлення ДТП працівники поліції діяли вибірково та упереджено. У всіх водіїв були вилучені документи, однак водіїв Ford та Kia відпустили, тоді як лише щодо ОСОБА_1 було продовжено спілкування, оскільки він перебував у розшуку ТЦК. Це свідчить, що фактична увага поліції була зосереджена не на встановленні обставин пригоди, а на доставці ОСОБА_1 до ТЦК. Більше того, ОСОБА_1 одразу звернувся до адвоката за консультацією, і саме на її пораду він відмовився залишати своє авто та їхати з поліцейськими. Такі дії органу поліції свідчать про упереджене ставлення та відсутність належного розслідування причин і механізму ДТП. По-перше, пункт 12.3 ПДР вимагає від водія у разі виникнення небезпеки негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки. Саме такі заходи були вжиті водієм Hyundai швидкість руху була зменшена, удар у KIA виявився незначним, після зіткнення автомобіль навіть відкотився назад, що підтверджує майже повну зупинку. Жодного доказу, що ОСОБА_1 не гальмував чи не зменшував швидкість, матеріали справи не містять. По-друге, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями водія Hyundai та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів. Схема ДТП фіксує лише статичне положення автомобілів після пригоди. Вона не містить даних про відстань між Ford і KIA, що виключає можливість зробити висновок про дотримання дистанції саме другим учасником. Натомість у поясненнях водія Ford зазначено, що він різко зупинився, бо «якісь автомобілі почали гальмувати». Тобто фактично саме його безпідставна зупинка посеред мосту створила аварійну ситуацію, яка й стала причиною ланцюгового зіткнення. По-третє, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає лише тоді, коли встановлено конкретне порушення Правил дорожнього руху, яке знаходиться у прямому причинному зв`язку з пошкодженням майна. У даному випадку ані факт порушення, ані наявність такого зв`язку з боку ОСОБА_1 не доведені. Слід також звернути увагу що відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року № 1242 учасники дорожньо-транспортної пригоди мають право скласти спільне повідомлення про ДТП так званий Європротокол без виклику поліції за умови наявності у всіх водіїв чинних полісів страхування цивільної відповідальності відсутності травмованих чи загиблих у пригоді відсутності спору між водіями щодо обставин пригоди та винуватості а також якщо розмір шкоди не перевищує встановлений законом ліміт при цьому закон не містить обмеження щодо кількості учасників ДТП і якщо в ній бере участь більше двох транспортних засобів заповнюється кілька бланків Європротоколу для кожної пари винуватець і потерпілий таким чином навіть за умови участі трьох транспортних засобів у даній ДТП Ford Escort Kia Forte та Hyundai i20 водії мали можливість врегулювати питання без залучення поліції. ОСОБА_1 про таку можливість не знав, а водій Kia Forte наполіг на виклику поліції мотивуючи це тим, що його автомобіль отримав пошкодження як з передньої так і з задньої частини. Саме ця обставина призвела до появи поліції на місці та складання адміністративного протоколу тоді як у випадку складання Європротоколу провадження за статтею 124 КУпАП взагалі не було б розпочато. Просила проведження у справі закрити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В статті 9 КУпАП вказано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 1.3-1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 12.3 Правил дорожнього руху передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791 - 2794 цього Кодексу.

Таким чином, суддя, розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене відповідною статтею КУпАП, чи порушені норми законодавства даною особою, якщо форма статті є бланкетною, чи винна особа, що притягається до особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 429655 від 21 серпня 2025 року; схемою місця ДТП від 21 серпня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 21 серпня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21 серпня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 21 серпня 2025 року; поясненнями, наданими в судовому засіданні потерпілими.

У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 із змінами і доповненнями, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, що бере безпосередню участь в процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна повинно бути результатом порушення Правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення на підставі та в межах поданих до суду матеріалів, вимогами КУпАП не передбачена процедура самостійного збирання доказів судом.

Кожна сторона вільна у виборі способу захисту та подачі доказів до суду.

Під час судового розгляду суддею беруться до уваги пояснення, які були надані потерпілими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони є логічними, послідовними та такими, які узгоджуються між собою та дослідженими під час судового розгляду доказами, які є наявними у справі про адміністративне правопорушення та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 , щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя зазначає, що у відповідності до п. 12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, вимоги якого не було дотримано ОСОБА_1 , що й призвело до ДТП.

Будь-яких перешкод, які б позбавили ОСОБА_1 виявити транспортні засоби, що зупинилися попереду його транспортного засобу, не було та ніщо не перешкоджало останньому у такому випадку запобігти ДТП шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Порушення саме п. 12.3 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку із ДТП, що мало місце 21 серпня 2025 року об 11 годині 05 хвилин в м. Дніпро, Амурський міст, біля електроопори № 85 за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заперечення ж з боку ОСОБА_1 своєї вини суддя відносить до незнання вимог ПДР з боку останнього, оскільки ОСОБА_1 вважає, що в даній ситуації він вчинив у повній відповідності до вимог ПДР та не порушував їх, у тому числі й п. 12.3 ПДР України.

Доводи захисника, щодо недотримання співробітниками поліції вимог щодо збору доказів та належного доведення винності особи не можуть бути прийняті судом, оскільки оцінивши надані співробітниками поліції докази, та опитавши безпосередньо учасників пригоди, суддя вважає такі докази достатніми, належними та допустимими для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Зокрема, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пп.«б» п. 2.3 ПДР).

При цьому, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

З урахуванням положень зазначених статей та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суддя робить висновок, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За загальним правилом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладення адміністративного стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово підкреслював, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціальних прав) вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

При цьому, суд враховує підхід, запроваджений Європейським судом з захисту прав людини, за яким позбавлення права на управління транспортним засобом розглядається кримінально-правовою санкцією, оскільки право керування автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі «Маліге проти Франції»).

При призначенні стягнення особі, яка вчинила правопорушення враховую, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке є правопорушенням підвищеної суспільної небезпеки, невизнання своєї провини під розгляду справи, відсутність каяття. А за таких обставин стягнення яке має бути накладено на ОСОБА_1 має відповідати особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків.

В свою чергу, як вбачається з пояснень захисника та ОСОБА_1 , останні намагаються перекласти провину та відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення на потерпілих, які на думку захисту безпідставно зупинилися посеред мосту, чим створили аварійну ситуацію, яка й стала причиною ланцюгового зіткнення.

При визначенні виду стягнення, суддя враховує поведінку ОСОБА_1 , невизнання останнім своєї провини, незнання та недотримання ПДР України, що й призвело до наслідків у вигляді пошкодження декількох транспортних засобів, що свідчить про необхідність вивчення Правил дорожнього руху України останнім.

В іншому ж випадку, призначення стягнення у вигляді штрафу без проходження відповідного навчання, не зможе досягти мети призначених виду та розміру стягнення та не забезпечить виконання вимог ПДР ОСОБА_1 у подальшому.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступеню вини та інших вимог передбачених ст. ст. 33-35 КУпАП, суддя приходить до висновку про необхідність накладення на винного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

В рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Тому, оскільки ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю необхідним стягнути з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 124, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя О.О. Некрасов