КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/17933/25-п

08 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гайдамаченка Вячеслава Григоровича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1700 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 29 серпня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Гайдамаченко Вячеслав Григорович подав апеляційну скаргу в якій просив суд постанову Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити.

Також в апеляційній скарзі просив суд про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначав, що із постановою Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Гайдамаченко Вячеслав Григорович ознайомився лише 20 серпня 2025 року шляхом ознайомлення із матеріалами справи в приміщенні суду , що підтверджується заявою на ознайомлення та відповідною розпискою про ознайомлення, що знаходиться в матеріалах справи. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував та не був присутнім під час її проголошення у судовому засіданні 06.06.2025 року.

Враховуючи викладене, вважає що строк на апеляційне оскарження був пропущений із поважних причин, у зв`язку із чим просить поновити вказаний строк.

За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2025 року Печерським районним судом міста Києва була ухвалена оскаржувана постанова за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року була надіслана судом до реєстру: 07.07.2025року. Зареєстрована в реєстрі: 08.07.2025року. Забезпечено надання загального доступу: 09.07.2025 року.

Із супровідного листа Печерського районного суду міста Києва від 01.07.2025 року вбачається, що копію постанови суду було направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 вказаної поштової кореспонленції.

Як вбачається із розписки, що міститься в матеріалах справи,( а.с. 14), захисник ОСОБА_1 адвокат Гайдамаченко Вячеслав Григорович ознайомився із матеріалами справи 20.08.2025 року. Апеляційна скарга була подана захисником до суду 29 серпня 2025 року.

З огляду на вище зазначені обставини, наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постановиПечерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року слід визнати поважними та поновити вказаний строк.

Апеляційну скаргу захисник обгрунтовує тим, що не погоджується із винесеною постановою суду першої інстанції.

Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, яке підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушенняі з урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП, як керування водієм транспортним засоб, що має несправності зовнішніх світлових прилалів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, вчинене повторно протягом року.

Вказує на те, що дійсно, постановою серії ЕНА N? 2763303 від 05.08.2024 року за ч. 3 ст. 121 КУпАП України до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення, накладено штраф в сумі 340 грн за не проходження обов?язкового технічногоконтролю Т3 та порушеннявимог п. 31.3 Б ПДР України.

Зазначає, що ОСОБА_1 ,усвідомлюючи необхідність проходження перевірки технічного стан транспортного засобу та протиправність своїх дій, пройшов огляд 12.08.2024 року (через 7 днів після винесення постанови), наступна планова перевірка технічного стану транспортного засобу- 12.08.2026 року. Штраф було сплачено в день винесення постанови в сумі 340,00 грн, що підтверджує скріншот із застосунку «ДІЯ» самого ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.03.2025, об 11 год. 18 хв., в м. Києві по Наддніпрянськійнабережній, 3-А, в порушення вимог п. 31.4 Правил дорожнього руху, керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, а саме: була тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, були відсутні бризковики, був розбитий світлорозсіювач на габаритному ліхтарі з лівої сторони, чим порушив п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010, п. 31.4.7(е), п. 31.1 ПДР України.

Суд зазначає, що згідно матеріалів справи, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена у зв?язку з технічним станом автомобіля, наявністю тріщини лобового скла в зоні роботи склоочисників.Наявність тріщини лобового скла в зоні роботи склоочисників підтверджується наданим поліцейським відеозаписом.

Згідно п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби "Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" на вітровому склі КТ3 не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727 -88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщин на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що посадовою особою поліції було встановлено розмір тріщини на вітровому склі автомобіля ОСОБА_1 . Крім того, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТ3 на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Нормами статті 35 Закону України "Про дорожній рух" N 3353-ХII від 30.06.93 року передбачено проведення обов?язкового технічного контролю транспортних засобів. Порядок проведення обов?язкового технічного контролю та обсяги перевіркитехнічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов?язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб?єкти проведення обов?язкового технічного контролю, які мають на правах власності абокористування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

В той же час, в частині другій статті 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власност вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов?язковому технічному контролю.

Відповідно до положень цієї статті обов?язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу,.

В положеннях статті 37 Закону України "Про дорожній рух" визначенні підстави длязаборони експлуатації транспортних засобів. Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу, наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху України, саме "Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання".

Однак, в цьому переліку відсутня, окремо, така несправність, як тріщина та сколи на лобовому склі, тобто,Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Вважає, що саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що поліцейським, який складав протокол відносно ОСОБА_1 , не надано доказів на підтвердження вчинення водієм ОСОБА_1 вказаних у протоколі порушень, а тому висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП є помилковим.

Окрім того, в постанові суду першої інстанції конкретно не зазначено, яким саме вимогам ДСТУ 3649 не відповідає технічний стан автомобіля під керуванням позивача.

Посилається на те, що у постанові Печерського районного суду міста Києва також зазначено, що на автомобілі ОСОБА_1 розбитий світлорозсіювач на габаритному ліхтарі з лівої сторони автомобіля, однак, лівий світлорозсіювач було частково пошкоджено у верхній, правій частині, але він працював та виконував своє призначення.

Окрім того, в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 19.03.2025 року керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 у якого були відсутні бризковики. Апелянт не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки конструкцією вказаного автомобіля не передбачені бризговики, а тому він не може нести відповідальність за відсутністьна автомобілібризговиків, яких не встановив завод виробник.

Зазначає що, незважаючи на відсутність жодних порушеньОСОБА_1 Правил дорожнього руху , його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції, які не могли пояснити причину зупинки та почали оглядати автомобіль. Після цього працівники поліції повідомили, що автомобіль має технічні несправності, в тому числі,відсутні бризковики, нащоОСОБА_1 пояснив, що в даному автомобілі не передбачено бризковики, проте, поліцейський на дані пояснення не реагував та склав протокол.

Зазначає, що процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на які покладаються обов?язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 N 1395.

Відповідно до пунктів 4-10 розділу 8 Інструкції N 1395, у разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю технічного стану за відповідністю транспортного засобу, що підлягає обов?язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про складення Акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_3 .

Вважає, що в матеріалах справи не має доказів того, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем, технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, ПДР і технічної експлуатації.

Окрім того, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 одразу після складання відносно нього протоколу про адмінпорушення19.03.2025 а саме- протягом двох днів замінив на автомобілі вітрове скло, замінив світлорозсіювачі на габаритних ліхтарях, встановив бризковики, які непередбачено заводом виробником даних автомобілів, для подальшого запобігання, усунення неправомірних дій патрульної поліції.

Зазначає, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем і єдиний його дохід, це надання послуг вантажних перевезень. Позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 6 місяців залишить його сім?ю в скрутному фінансовому положенні і він буде змушений «закрити» свій ФОП, так як не буде чим сплачувати щомісячні податки до бюджетів та змушений буде шукати іншу роботу.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гайдамаченко Вячеслав Григорович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Гайдамаченка В.Г., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 275570 від 19.03.2025 року, складеного поліцейським взводу 2, роти 7, батальйону 4, полку1 УПП в м. Києві сержантом поліції Садовським М.О., 19.03.2025 року, о 18 год 00 хв., в м. Києві, шосе Наддніпрянське водій керував вантажним транспортним засобом Volkswagen LT 46 Kasten, державний номерний знак НОМЕР_4 , технічний стан і обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, а саме: була тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, були відсутні бризковики, був розбитий світлорозсіювач на габаритному ліхтарі з лівої сторони. Чим порушив п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010, п. 31.4.7 (е), п. 31.1. ПДР України. Дане правопорушення було скоєно повторно протягом року ( ЕНА -2763303 від 05.08.2024 року).Чим вчинив правопорушення за яке передбачено відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП.

До протоколу було долучено: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2763303; відеозапис події з нагрудної камери працівника поліції.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2763303, вбачається, що 05.08.2024 року на трасі Київ-Харків, 80 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_4 ,що не пройшов обов'язковий технічний контроль. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. Внаслідок чого до ОСОБА_1 вирішено застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано як поліцейські підійшли до автомобіля Volkswagen, повідомили водію, що підставою для зупинки є вимоги ч.3 ст. 35 ЗУ « Про національну поліцію». Зазначили, що водій підозрюється у вчинені адміністративного правопорушення, яке полягає в тому, що він керує автомобілем у якого розбите вітрове скло, відсутні бризковики, не працюють усі габарити. Поліцейський попросив водія пред'явити водійське посвідчення. Водієм були надані документи. В подальшому поліцейський, взявши документи, пішов складати адміністративний матеріал. Після складання протоколу працівник поліції повідомив, що під час перевірки всіх даних було встановлено, що водія вже притягувати до відповідальність за технічну несправність автомобіля протягом року. Поліцейський зазначив, що відносно водія було складено протокол за ч.4 ст. 121 КУпАП оголошено його зміст, вилучено посвідчення водія та видано талон на тимчасове керування, транспортним засобом та видано копію протоколу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП та, застосовуючи до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 700 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, суд першої інстанції посилався на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, яка також підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, витягом з постанови серії ЕНА № 2763303 від 05.08.2024 року, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції із такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Статтею 121 КУпАП забороняється керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно вимог ч. 4 ст. 121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відповідно до пункту 31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: 31.4.1. Гальмові системи, 31.4.2. Рульове керування, 31.4.3. Зовнішні світлові прилади, 31.4.4. Склоочисники і склообмивачі вітрового скла, 31.4.5. Колеса і шини, 31.4.6. Двигун., 31.4.7. Інші елементи конструкції, у переліку яких відсутні наявність тріщини на лобовому склі.

Отже, пункт 31.4 ПДР України, порушення вимог якого стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, містить вичерпний список таких несправностей, поділений на численні підпункти, що стосуються гальмівних систем, рульового керування, світлових приладів, склоочисників, коліс, двигуна та інших елементів конструкції (п. 31.4.1 - 31.4.7).

Пунктом 31.4.7 «Інші елементи конструкції», забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість. На верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосувати тоноване скло (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів.

Однак, п. 31.4.7 не включає наявність тріщини на лобовому склі до категорії технічних несправностей, що забороняють експлуатацію транспортного засобу.

Фактично, вказаний дефект скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля у розумінні ПДР. Отже, наявність тріщин та сколів на склі в зоні склоочисників транспортного засобу не забороняє експлуатацію автомобіля .

Вимогами ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні вимоги», не допускається наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Посилання працівників поліції у протоколі на порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010 є безпідставним так як зазначені стандарти використовують виключно при технічному огляді колісних транспортних засобів для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 :2010 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 розділу І Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26 листопада 2012 року № 710 (далі - Вимоги), ці норми застосовуються під час перевірки технічного стану КТЗ суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю, а також автомобільними перевізниками та суб`єктами господарювання, що надають послуги з технічного обслуговування.

Визначення невідповідності транспортного засобу вимогам ДСТУ 3649:2010 перебуває у компетенції цих спеціалізованих суб`єктів, а не працівників поліції.

Відповідно до п.31.4.7е Правил дорожнього рухузабороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Як вбачається із доказів, що були надані апелянтом, та при дослідженні відкритих джерел мережі Інтернет, конструкція автомобіля Volkswagen LT 46 Kasten не передбачає наявності на автомобілі бризковиків, що у свою чергу унеможливлює притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за відсутність на автомобіля таких бризговиків при його огляді поліцейськими.

Щодо викладених у протоколі відомостей про наявність на автомобілі розбитого світрозсіювача на габаритному ліхтарі з лівої сторони, то вони не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим з долученого до справи та переглянутого в судовому засіданні відео події з якого вбачається, що лівий світлорозсіювач було частково пошкоджено у верхній правій частині, але він працював та виконував своє призначення.

Таким чином, із системного аналізу наведених положень законодавства у сфері дорожнього руху у взаємозв`язку із приписами ДСТУ 3649:2010, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки тріщина лобового скла в зоні роботи склоочисників не є порушенням пункту 31.1 ПДР України, оскільки не вказує на технічну несправність колісного транспортного засобу, а відсутність бризковиків, які не передбачені конструкцією автомобіля, не дає підстави вважати, що ОСОБА_1 були порушенні вимоги п.31.7.4. (е), лівий світлорозсіювач було частково пошкоджено у верхній правій частині, але він працював та виконував своє призначення.

З огляду на наведене, у взаємозв`язку із встановленим у межах даної справи, апеляційний суд наголошує, що саме порушення Правил дорожнього руху України є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щодо особа що скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.

Згідно положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачяться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд першої інстанції, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають вирішальне значення, дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 п. 31.1 , 41.7.4. (е) ПДР України та п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та, як наслідок, помилково встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 249 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За наведених обставин, суд апеляційної приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Гайдамаченка Вячеслава Григоровича підлягає задоволенню, постанова Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Гайдамаченку Вячеславу Григоровичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від06 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гайдамаченка Вячеслава Григоровича задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від06 червня 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п.1. ч.1. ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: