Справа № 577/5860/25
Провадження № 3/577/1734/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2025 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Ярмак О.M., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліс-Лисіївка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта вища, працює машиністом баштового крану ТОВ «Буддеталь» зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлений, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Конотопським РВ УМВС України в Сумській області 14 липня 1997 року, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

Потерпіла ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 775423 від 27 вересня 2025 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, оскільки він 27 вересня 2025 року близько 19 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , порушив умови термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року, а саме зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, прийшовши до неї додому.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він 27 вересня 2025 року не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, оскільки терміновим заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року його було зобов`язано строком на 5 (п`ять) діб залишити житло за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 , з якою він раніше проживав однією сім`єю. Він за зазначеною адресою ніколи на проживав та 26 вересня 2025 року пішов від будинку потерпілої. Терміновим заборонного приписом стосовно кривдника серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року йому не було заборонено у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 , а також не було заборонено входити до місця її проживання та перебувати у ньому. 27 вересня 2025 року близько 19 год. 30 хв. він прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки хотів примиритися з ОСОБА_2 , але остання викликала працівників поліції.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 26 вересня 2025 року у вечірній час ОСОБА_1 приходив за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 та вчинив стосовно неї домашнє насильство, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції, які винесли стосовно ОСОБА_1 терміновий заборонний припис, яким ОСОБА_1 на строк 5 (п`ять) діб зобов`язали залишити житло за місцем її проживання. Вказаний терміновий заборонний припис ОСОБА_1 виконав одразу. Працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Оникієнку В.В. не було заборонено у будь-який спосіб контактувати з нею та входити до місця її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, несуть особи за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Частинами 1, 2, 8 ст. 25 вишевказаного Закону передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства протягом однієї доби з моменту винесення термінового заборонного припису у спосіб, передбачений законодавством.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Як вбачається з термінового заборонного припису серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року, у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 26 вересня 2025 року о 21 год 55 хв. домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , з якою він проживав однією сім`єю та вів спільне господарство, працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 було зобов`язано залишити місце перебування постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 5 (п`ять) діб з 22 год. 46 хв. 26 вересня 2025 року до 22 год. 46 хв. 30 вересня 2025 року (а.с. 7).

Зі змісту ст.ст. 1, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вбачається, що зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи означає, що кривдник повинен негайно покинути спільне житло і припинити спільне проживання/перебування з постраждалою особою, а також повідомити поліцію про своє тимчасове місце перебування.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 місце проживання постраждалої особи ОСОБА_1 залишив 26 вересня 2025 року одразу ж після винесення працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року

Суд враховує, що терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року ОСОБА_1 не було заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , а також не було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а саме доказів, що ОСОБА_1 27 вересня 2025 року близько 19 год. 30 хв. порушив вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 420157 від 26 вересня 2025 року, яким він зобов`язаний був залишити місце проживання постраждалої особи на строк 5 (п`ять) діб - у період часу з 22 год. 46 хв. 26 вересня 2025 року до 22 год. 46 хв. 30 вересня 2025 року .

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

За таких обставин, провадження в справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 173-8, ст. ст. 245, 251, п. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О. М. Ярмак