Справа №690/458/25
Провадження №3/690/160/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року суддя Багачевського міського суду Черкаської області, Вахнова Л.А., розглянувши матеріали, які надійшли зі Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Багачевського міського суду Черкаської області 18.07.2025 р. надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП, які об`єднані постановою судді від 21.07.2025 в одне провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.07.2025 о 17 год. 30 хв. у м. Багачеве Звенигородського району Черкаської області по вул. Ювілейна, 25, керуючи транспортним засобом «МТ-10-36», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, чим допустив наїзд на припарковане авто «Renault Expres», д.н.з. НОМЕР_3 , яке належить ФГ ОСОБА_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було порушено п.2.3.6 ПДР України. Після чого ОСОБА_1 залишив місце скоєння ДТП, чим порушив п.п.2.10.а ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 09.07.2025 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та передбачене ст. 122-4 КУпАП залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому не визнав та просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, призначити в справі експертизу для доведення його позиції.

Захисник Гуденко Є.А. у судовому засіданні підтримав письмове клопотання про закриття провадження у справі внаслідок відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, та на доведення цих обстави просив призначити в справі експертизу.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_3 (потерпілий) ОСОБА_4 (свідок) підтвердили, що автомобіль «Renault Expres», д.н.з. НОМЕР_3 , був припаркований біля приміщення «Нової пошти» по вул. Ювілейна, 25 в м. Багачеве. Вони є співробітниками цієї компації та здійснювали погрузку-вигрузку товарів. 09.07.2025 приблизно о 17.30 побачили як повз транспортний засіб проїхав мотоцикл з каляскою червоного кольору під керуванням ОСОБА_1 , і коли вони підійшли то одразу побачили подряпини на дверках по низу із залишками фарби червоного кольору. Після чого одразу було викликано працівників поліції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суддя встановила наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, доведенню підлягають обставини керування особою транспортним засобом, порушення ПДР, вчинення ДТП, та наявність пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

З цього слідує, що диспозиції вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Одночасно, статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Положеннями ст.14 цього Закону визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

З цього слідує, що ОСОБА_1 09.07.2025 о 17.30 год., керуючи транспортним засобом марки «МТ-10-36», д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. Ювілейна, 25, у м. Багачеве був водієм, тобто учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків, поширюється дія Закону України «Про дорожній рух» та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Так, відповідно до п. 2.3Б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Усі вище перелічені заходи є необхідними для встановлення усіх фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення вини особи.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, надано наступні докази:

-протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №388490 від 11.07.2025 та серії ЕПР1 №388501, в яких викладено суть вчиненого 09.07.2025 правопорушення а також відеозапис з місця складання протоколів;

-схему, якою зафіксовано місце ДТП та характер ушкоджень, отриманих транспортними засобами внаслідок ДТП, яка підписана ОСОБА_3 (водій іншого транспортного засобу);

-письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від 09.07.2025, відповідно до яких підтвердив що дійсно здійснював об`їзд припаркованого автомобіля, однак нічого не чіпляв, пошкоджень не завдавав, спокійно поїхав додому, вину у вчиненому не визнав.

З метою отримання додаткових доказів, захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подано клопотання про призначення судової експертизи, однак, дослідивши матеріали справи, суддя не вбачає підстав для залучення експерта, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Як вбачається з клопотання про призначення судової експертизи, метою залучення експерта є повний та всебічний розгляд справи, а також з`ясування усіх обставин справи та зібрання всіх необхідних доказів.

На переконання судді, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність проведення експертизи та не свідчать про недостатність або взаємну суперечність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події.

Таким чином, з урахуванням зібраних доказів, суддя вважає, що матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини події, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим призначення експертизи, в даному випадку, не виконуватиме мети визначеної законодавцем.

Одночасно, суддя зважає на те, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи, відтак до затягування прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП строк.

Таким чином, аналізуючи безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджена вищенаведеними доказами. При цьому, такі докази є достатніми, оскільки як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять, що ОСОБА_1 09.07.2025 о 17.30 год. на вул. Ювілейна, 25, в м. Багачеве, керуючи транспортним засобом марки «МТ-10-36», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 2.3Б, 2.10А Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишення ним місця ДТП.

Крім того, під час судового розгляду достеменно з`ясовано, що правопорушення були вчинені з необережності з урахуванням положень ст. 11 КУпАП , оскільки ОСОБА_1 , здійснюючи об`їзд перешкоди у вигляді припаркованого для вигрузки-погрузки транспортного засобу по вузькій дорозі, хоч і не передбачав можливості настання таких наслідків, натомість повинен був і міг їх передбачити.

Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості суддя оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Згідно зі змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Беручи до уваги вищевикладене, суд бере до уваги сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, котрі виключають будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинене особою, що притягується до адміністративної відповідальності, і вина її доведена поза розумним сумнівом на підставі наявних належних, допустимих та достатніх доказів, які узгоджуються між собою.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суддя враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші заперечення та доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на переконання суду не свідчать про істотне порушення прав особи, враховуючи предмет дослідження в справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин … закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (ст. 247 КУпАП).

Правопорушення вчинені ОСОБА_1 09.07.2025 р. та виявлені 11.07.2025, тобто на час розгляду справи стягнення не може бути накладено, оскільки минуло три місяці з дня його виявлення.

При вирішенні питання чи потрібно встановлювати вину та фактичні обставини вчиненого правопорушення при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП слід застосовувати системний аналіз положень КУпАП, зокрема зміст і мету відповідних норм.

Стаття 247 КУпАП передбачає виключний перелік підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, підстави, передбачені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносяться до реабілітуючих підстав закриття провадження, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з цих підстав вказує на невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за який вона притягалася до відповідальності.

Підстави, передбачені у пунктах 5-9 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносяться до нереабілітуючих підстав, оскільки підлягають застосуванню до осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.

Положеннями статті 284 КУпАП, якою визначені види постанов по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: (1) про накладення адміністративного стягнення; (2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; (3) про закриття справи.

При цьому частиною 2 ст. 284 КУпАП розширюється перелік підстав для закриття провадження у справі і, відповідно, передбачаються додаткові підстави, а саме при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Отже, законодавцем передбачено можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у випадках, коли особа не вчиняла адміністративне правопорушення або невинувата у його вчиненні, а також у випадку, коли особа винувата у вчиненні адміністративного правопорушення, але існують інші підстави для не накладення на неї адміністративного стягнення.

Як зазначено вище, такі підстави закриття провадження умовно розділяють на реабілітуючі або нереабілітуючі підстави.

Крім того, відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вчинення адміністративного правопорушення в деяких випадках тягне за собою виникнення цивільно-правових правовідносин, наприклад, пов`язаних із стягненням шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням або поновленням у правах тощо.

Не встановлення вини особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, рівно як і не встановлення відсутності вини, може значно ускладнити або навіть зробити неможливим подальший розгляд цивільно-правового спору, пов`язаного з провадженням у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, законодавцем розрізняється поняття «особа, яка вчинила адміністративне правопорушення» і «особа, яка піддавалася адміністративному стягнення». Неналежне застосування цих схожих, але все ж таки різних за своєю суттю понять може призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП являється нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. До таких осіб слід застосовувати реабілітуючі підстави закриття справи, передбачені п.п. 1-4 ст. 247 КУпАП.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП) і не встановлюючи фактичні обставини, зокрема вину особи та інші обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, суд фактично відмовляється від здійснення своєї основної функції здійснення правосуддя.

Таким чином, системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, за вимогами ст. 280 КУпАП потрібно встановлювати всі обставини, передбачені цією статтею, зокрема вину особи, перевіряти правильність правової кваліфікації її дій, чи підлягає вона взагалі відповідальності та ін., оскільки в протилежному випадку, судове рішення про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (яка є нерабілітуючою підставою) може порушити права особи, в діях якої відсутній склад правопорушення, відсутні докази її вини чи навіть події правопорушення. В таких випадках особа розраховує на судове рішення, яким вона буде реабілітована, яким буде визнана невинуватою, тобто на закриття провадження з реабілітуючих підстав.

Закрити провадження з нереабілітучих підстав або звільнити від відповідальності, можливо лише винувату особу в діях якої є склад правопорушення, в іншому випадку прийняття такого рішення є свавільним.

З огляду на це, а також на репресивно-каральну та запобіжно-виховну функції адміністративної відповідальності, суддя при розгляді справи має встановити об`єктивні обставини адміністративного правопорушення, дослідити всі наявні докази у порядку встановленому КУпАП та дати їм належну оцінку і прийти до висновку про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 38, 122-4, 124, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через Багачевський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: Л.А. Вахнова