КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/4936/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №757/16774/25-п

14 жовтня 2025року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 184-3 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 13 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києвавід 20 травня 2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також порушивпитання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, щоне зміг подати вчасно апеляційну скаргу, оскільки не був повідомлений про розгляд справи та про рішення суду першої інстанції дізнався лише після відкриття виконавчого провадження 03 вересня 2025 року.

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт зазначає тим, що судом першої інстанції вимоги закону не були дотримані, зокрема, суд першої інстанції не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив певні докази, та апелянту не було надано право надавати пояснення у справі.

Крім того, вказує, що на момент винесення постанови судом першої інстанції - 20 травня 2025 року вже сплив тримісячний строк, передбачений ст.38 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 20 травня 2025 року.

Дати складання повного текст постанови не зазначено.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Печерського районного суду м. Києвавід 20 травня 2025 року, було оприлюднено в реєстрі 20 червня 2025 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься супровідний лист про направлення копії постанови Печерського районного суду м. Києвавід 20 травня 2025 року ОСОБА_1 , даних щодо отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року є поважними.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 184-3 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з незаконним використанням фізичною особою ознак належності до Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, або незаконне використання фізичною особою на транспортному засобі найменування Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України чи похідних від них, у тому числі викладених іноземною мовою.

Висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184-3 КУпАП ґрунтується на даних, які містяться :- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 581982, з якого вбачається, що 25 лютого 2025 року о 21 год. 40 хв. по вул. Хрещатик, 19 у м. Києві ОСОБА_1 перебував у громадському місці, будучи одягненим у формену сорочку темно-синього кольору з шевроном Міністерства внутрішніх справ України на рукаві, без законного на це права; - письмовими поясненнями; - рапортом; - фотографією з місця події.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184-3 КУпАП, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що на момент винесення постанови судом першої інстанції - 20 травня 2025 року вже сплив тримісячний строк, передбачений ст.38 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, час вчинення правопорушення ОСОБА_1 25 лютого 2025 року.

Дата винесення постанови судом першої інстанції 20травня 2025 року, тобто, адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184-3 КУпАП було накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184-3 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, оскаржувана постанова про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києвавід 20 травня 2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: