Справа № 438/1661/25
Провадження № 3/438/681/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 жовтня 2025 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В., розглянувши матеріалами, які надійшли від ВП № 1 ЛРУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 185 та статтею 173 КУпАП,

встановив:

22 жовтня 2025 року до Бориславського міського суду Львівської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2025 року серії ВАД № 481402 (справа № 438/1661/25, провадження № 3/348/681/2025) та від 14 жовтня 205 року серії ВАД № 481401 (справа № 438/1662/25, провадження № 3/348/682/2025) та додані матеріали відносно ОСОБА_1 за статтями 185 та 173 КУпАП.

Згідно із протоколом від 14 жовтня 2025 року серії ВАД № 481402 14 жовтня 2025 року о 17:18 ОСОБА_1 у місті Борислав по вулиці В.Великого, не виконав законної вимоги працівника поліції , а саме прослідувати до службового автомобіля з метою доставки до Дрогобицького РТЦК, через порушення військово обліку, за статтею 210 КУпАП, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконані ним службових обов`язків, чим вчинив правопорушення передбачене статтею 185 КУпАП.

Також з протоколу від 14 жовтня 205 року серії ВАД № 481401 вбачається, що 14 жовтня 2025 року о 17:14 ОСОБА_1 у місті Борислав по вулиці В.Великого вчинив дрібне хуліганство, а саме вживав нецензурні слова, образливо чіплявся до громадян, вчиняв подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП.

Відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки вказані протоколи про адміністративне правопорушення складені у відношенні однієї особи, знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд та постанова у жодній із справ ще не приймалась, зазначені вище справи підлягають об`єднанню в одне провадження, з присвоєнням номеру № 438/1661/25 (провадження № 3/438/682/2025).

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом дрібного хуліганства є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, а громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого вказаною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктом правопорушення є фізична осудна особа, що на момент вчинення дрібного хуліганства досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу і полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до сстатті 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Судом встановлено, що на підтвердження відомостей, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2025 року серії ВАД № 481402 щодо вчинення ОСОБА_1 злісної непокори, до матеріалів справи надано лише сам протокол, протокол про адміністративне затримання серії АА № 092890 та рапорт працівника поліції.

Так, згідно вказаного протоколу свідки до справи не залучались, дані щодо здійснення технічного відеозапису у протоколі відсутні та до матеріалів справи не долучались.

На підтвердження відомостей, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2025 року серії ВАД № 481401 щодо вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, до матеріалів справи надано лише сам протокол, та рапорт працівника поліції.

З вказаного протоколу вбачається, що свідки до справи не залучались, дані щодо здійснення технічного відеозапису у протоколі відсутні.

Долучені ж до протоколів рапорти працівників поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 28 травня 2020 у справі № 524/4668/17).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

У відповідності до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною за принципами поза розумним сумнівом та балансом ймовірностей, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження за критерієм «поза розумним сумнівом» факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 КУпАП всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, сукупністю досліджених судом доказів не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 130 КУпАП поза розумним сумнівом, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 173, 185, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Об`єднати в одне провадження справу № 438/1661/25 (провадження № 3/438/681/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП та справу № 438/1662/25 (провадження № 3/438/682/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП з присвоєнням номеру справи 438/1661/25 (провадження № 3/438/681/2025).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 та статтею 185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Олена ДУДАР