Провадження №: 3/336/5581/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Пустовіт В.О., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року приблизно о 21.00 годині ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме штовхав, хапав за руки, кричав, ображав, принижував, погрожував, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю та порушив п.п. 5 п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, викликався до суду двічі, як шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, так і шляхом направлення смс-повістки на номер телефону, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, про причини неявки суд не повідомив.

Як вказував Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 року по справі № 560/5541/20, якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.

Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, оскільки ОСОБА_2 був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, суд розглянув справу за наявними доказами за його відсутності.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила про те, що 10.09.2025 року додому прийшов друг співмешканця в стані сп`яніння, після чого ОСОБА_2 разом із другом поводились шумно, при цьому ОСОБА_2 обзивав її словесно, на її вимоги припинити безлад та шум не реагували. Поліцію викликали сусіди, які скаржились на них.

Обставини правопорушення також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, копією термінового заборонного припису.

10.09.2025 року ОСОБА_1 звернулась до поліції з вимогою притягти до відповідальності її співмешканця ОСОБА_2 , який 10.09.2025 року о 21.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме кричав, ображав, принижував, погрожував, а також фізичного характеру, штовхав, хапав за руки, чим завдав шкоди її фізичному та психічному здоров`ю. Медична допомога непотрібна, тілесних ушкоджень не завдано, від СМЕ відмовляється.

Згідно з письмовим поясненнями ОСОБА_1 , вона мешкає разом зі співмешканцем ОСОБА_2 постійно приблизно два останні роки. 10.09.2025 року о 21.00 годині за місцем мешкання співмешканець вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав, хапав за руки, кричав, ображав, принижував та погрожував, чим завдав шкоду фізичному та психічному здоров`ю. Тілесних ушкоджень не завдано, медична допомога не потрібна, від СМЕ відмовляється.

Як зазначено у письмових поясненнях ОСОБА_2 , він проживає сумісно зі співмешканкою ОСОБА_1 10.09.2025 року приблизно о 19.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 сталася сварка в ході якої словесно один одного ображали та вживали алкогольні напої. Після чого він ліг спати, а далі приїхала поліція. Сварка сталася під дією алкогольних напоїв. Претензій до співмешканки не має.

10.09.2025 року поліцейським СПДН Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з якою визначено рівень небезпеки як середній.

10.09.2025 року відносно ОСОБА_2 складено терміновий заборонний припис, яким кривдника зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 7 діб з 23.20 години 10.09.2025 року до 23.20 години 17.09.2025 року.

Так, згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, які спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Під час допиту в судовому засіданні потерпіла вказала про наявність конфлікту, що виник між ОСОБА_2 та нею, в ході якого ОСОБА_2 обзивав її та це підтверджується письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Хоча деякі дії ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході дослідження доказів, а саме того, що відносно ОСОБА_1 застосовувалось фізичне насильство, суд приходить до переконання, що зібрані докази по своїй суті не були спростовані сторонами у справі.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та кваліфікує його дії як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, за ст. 23 КУпАП.

Враховуючи обставини правопорушення, данні про особу правопорушника, суд вважає за доцільне призначити стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з метою виховання особи та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб відповідно до положення ст. 39-1 КУпАП суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Штраф сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл.- 21081100

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Код банку отримувача (МФО): 899998

Банк отримувача: Казначейство України

Номер рахунку: UA0008479

Код класифікації доходів бюджету: 21081100

Призначення платежу: адміністративний штраф

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Строк пред`явлення виконавчого документу«_____»_________________20___року

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року