ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №33/818/1497/25 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

при секретарі Вакула Н.С.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Салтівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, неодруженого, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 24 червня 2025 року о 20 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Mondeo н.з. НОМЕР_1 в м.Харкові, вул. Василя Стуса, 18, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest7510 та у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів зазначає, що працівники поліції не роз`яснили йому його прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також не залучили свідків під час огляду на стан сп`яніння та підтвердження факту керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Заперечував щодо знаходження у стані алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом. На думку апелянта, що він не порушував Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу. Відео з бодікамер працівників поліції не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки належним чином не завірені та не підписані цифровим підписом, а відео починається не з початку виконання службових обов`язків, а з моменту перебування поліцейського біля його автомобіля. Крім того, йому не вручено примірник огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу на те, що відповідно до відео, він чітко розмовляє, не чутно запах алкоголю з порожнини рота, відсутнє різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та не позбавляти його права керування, перевіривши ці доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Так, згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №371836 від 24 червня 2025 року, з якого вбачається, що 24 червня 2024 року о 20 годині 30 хвилин в м.Харкові, вул. Василя Стуса, 18, водій ОСОБА_1 керував авто «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 7510 та проведення такого огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи: за викликом суду Харківського районного суду м.Харкова»; «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи: ( ОСОБА_1 ); «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», де ОСОБА_1 поставив лише свій підпис, «Тимчасово вилучені документи: Посвідчення водія НОМЕР_2 ; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав (ла): ТЗ003831»; «Підпис водія (особи) про отримання тимчасового дозволу: ( ОСОБА_1 ); «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані-правильні): ОСОБА_1 ) (арк.1).

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

У матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с.4,5).

Також належить взяти до уваги, що згідно рапорту поліцейського роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП, капрала поліції Глоби М.О. від 24 червня 2025 року, 24 червня 2025 року під час патрулювання Салтівського району м.Харкова за адресою: м.Харків, вул. Василя Стуса, 18, згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 та проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ЕПР1 371836. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом та повідомлено йому про це. Авто залишено на місці зупинки без порушень ПДР (арк.6).

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події від 24 червня 2025 року за участю ОСОБА_1 , з якого вбачається, що транспортний засіб повернув на перехресті, почав припарковуватися та на вимогу працівників поліції зупинився біля подвір`я. Підійшовши до автомобіля, в якому водій знаходився сам, представник поліції представився, та повідомив, що було звернення громадян про те, що водій зазначеного транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим це потребує перевірки. Водій заперечив щодо знаходження у стані алкогольного сп`яніння, та повідомив про свій стан здоров`я, а також те, що користується милицями. На вимогу працівника поліції водій надав відповідні документи. Ним виявився ОСОБА_1 , який повідомив, що заходив до магазину, де купив пляшку зі спиртними напоями собі на вечір, однак, зазначав, що нічого не вживав. Під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки, а саме почервоніння обличчя та запах алкоголю з салону автомобіля. Водій не заперечував щодо проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора. Працівник поліції надав відповідну трубку для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водій попросив жінку, яка знаходилась біля подвір`я, відчинити ворота. Працівник поліції попросив ОСОБА_1 нікуди не рушати, поки не пройде огляд, та поставити автомобіль на ручник. ОСОБА_1 це не зробив, та машина заїхала у двір. Після цього, ОСОБА_1 почав поводити себе агресивно, казати, що машина стояла у дворі, а працівники поліції зайшли без дозволу до нього додому. Працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у відповідному медичному закладі, однак ОСОБА_1 кожного разу відмовлявся, пояснюючи це тим, що працівники поліції заїхали до нього додому, а машина стояла у дворі та він також був у дворі. Працівник поліції повідомив, що ведеться безперервна відеофіксація, а також про те, що відносно водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що буде викликати чергову частину, вимагав повернути посвідчення водія, та казав, що він був у дворі та випив вже у дворі. ОСОБА_1 було ознайомлено із правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Повідомили водія про відсторонення від права керування транспортними засобами та вилучення посвідчення водія, а також те, що матеріали справи будуть направлені до Салтівського районного суду м.Харкова. ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу. Працівник поліції повідомив, що від ОСОБА_1 йде різкий запах алкоголю. Крім того, водія ознайомили із відеозаписом його керування. ОСОБА_1 пояснював, що йому 70 років, два сини приймають участь у захисті країни, маленька пенсія, він втратить роботу, що він випив біля магазину стакан «Сидра», що у нього в машині, у зв`язку з чим, намагався вирішити питання про не притягнення його до відповідальності. Після складання матеріалів, ОСОБА_1 ознайомили із протоколом про адміністративне правопорушення, в якому він поставив свої підписи, однак, відмовився писати пояснення, де у відповідній графі лише поставив свої підпис. Крім того, ОСОБА_1 повторно оголосили права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Таким чином, з відомостей цього відеозапису, об`єктивно вбачаються обставини події, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та хід спілкування останнього з працівниками поліції, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, так і у відповідному медичному закладі.

Крім того, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер, так і в медичному закладі, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння чи ні.

Апеляційний суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Оспорюючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченому чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Поряд із цим, з метою перевірки всіх обставин справи, суд апеляційної інстанції викликав в судове засідання працівника поліції Пашечко О.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для з`ясування обставин події, які він зафіксував в протоколі.

Однак, 13 жовтня 2025 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява від поліцейського Пашечко О.В. про розгляд судового засідання без його участі разом із письмовими поясненнями, відповідно до яких 24 червня 2025 року під час патрулювання Салтівського району на робочій планшет надійшло повідомлення, що воді авто Ford Mondeo, д.н.з НОМЕР_1 керує вищевказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Вищевказане авто було виявлено та зупинено на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». Під час вчинення процесуальних дій було встановлено особу водія ОСОБА_1 , який надав посвідчення водія, а також у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки авто за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Громадянину ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Такі пояснення працівника поліції, вочевидь, узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах справи, та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять відомостей керування ним транспортним засобом, є безпідставними та спростовується матеріалами справи, зокрема, з відеозапису вбачається факт руху транспортного засобу Ford, а також спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, який під час зупинки транспортного засобу у салоні автомобіля знаходився сам за кермом. Більш того, під час розмови з працівниками поліції, ОСОБА_1 спочатку не заперечував факт керування транспортним засобом, і тільки після того, як працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 здійснив рух автомобіля до двору, зазначивши працівникам поліції, що транспортний засіб був у дворі. Крім того, працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 із відео, де він керував транспортним засобом. відео «export-mlkb3»; 20:42:29)

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки як вбачається з рапорту працівника поліції від 24 червня 2025 року, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений згідно п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Із наявного відеозапису події за участю ОСОБА_1 вбачається, що при зупинці транспортного засобу працівником поліції було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а саме те, що на лінію «102» поступило звернення громадян про те, що водій знаходиться з ознаками алкогольного сп`яніння. Окрім того, працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 при повороті праворуч не увімкнув відповідний покажчик повороту, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Окрім того, слід зауважити, що правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, а саме незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не звільняє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, що і було запропоновано останньому.

Поряд із цим, працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя (арк.1).

Отже, працівники поліції, виявивши ці ознаки, законно та обґрунтовано запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ч.2 Розділу І вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно ч.3 Розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, відповідно до ч.7 Інструкції, проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку. Крім того, водій транспортного засобу повинен своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

З відеозаписів події вбачається, що працівники поліції при спілкуванні з водієм виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер або у відповідному медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, водій після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з протизаконними діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких відомостей не містять.

Зазначене беззаперечно свідчить про обґрунтованість встановлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленні на огляд водія, що свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Поряд із цим, суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складався внаслідок саме відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху та є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо вживання алкоголю, коли він стояв вже у дворі, є суб`єктивним, оскільки як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу заперечував щодо вживання алкоголю. Вже потім, під час запропонування пройти огляд на стан сп`яніння, казав, що випив, коли машина стояла вже у дворі. І тільки під час складання матеріалів, водій пояснив, що випив склянку «Сидра» біля магазину.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеозапис не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не містить цифрового підпису, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, статтею 266 КУпАП та положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» унормовано використання поліцейськими технічних засобів відеозапису при фіксуванні відмови особи, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Більш того, з відомостей матеріалів справи вбачається, що відеозапис у цій справі доданий до протоколу ЕПР1 №371836 від 24 червня 2025 року, а конверт із технічними носіями відеозапису містить реквізити з серією та номером, які є тотожними серії та номеру цього протоколу, що відповідає вимогам ст.251 КУпАП.

Крім того, диски, які знаходяться у конверті з реквізитами протоколу про адміністративне правопорушення, додані до матеріалів справи відповідальною особою, а матеріали справи не містять даних про незаконне їх походження.

Таким чином, диск був долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, як додаток, і саме так матеріали справи були направлені до суду першої інстанції для розгляду, а тому, враховуючи вимоги, ст.251 КУпАП, такі твердження апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_1 про не залучення свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки та у відповідному медичному закладі був зафіксований працівниками поліції на відео з застосуванням технічних засобів, а тому, присутність свідків, відповідно до вимог ст.266 КУпАП, в даному випадку, не є обов`язковою, і не свідчить про порушення працівниками поліції порядку огляду водіїв на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невручення акту огляду та направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17 грудня 2008 року).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, п. 13 Порядку від 17 грудня 2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу має бути долучено до матеріалів адміністративного провадження.

Таким чином, наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння та акту огляду на стан сп`яніння та не вручення їх особі, не впливає на кваліфікацію ОСОБА_1 правопорушення, оскільки наявність зазначених документів має правове значення для лікаря медичної установи, який у цьому випадку повинен провести медичний огляд.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взагалі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, тому, складання та долучення до матеріалів справи направлення є недоцільним.

Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав та обов`язків також є необґрунтованими та спростовуються сукупністю відомостей, що є наявними в матеріалах справи.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою на те особою інспектором УПП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції, ОСОБА_2 , з дотриманням вимог ст.254 КУпАП, заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, та підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу та свідчить про відповідальність за його зміст, що вочевидь спростовує доводи захисника в цій частині.

Більш того, з відеозапису від 24 червня 2025 року вбачається, що працівник поліції після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (відео «export-mlkb3»; 20:38:39). Права та обов`язки ОСОБА_1 були оголошені ще раз працівником поліції під час ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення (відео «export-mlkb3»; 21:12:10).

При цьому, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 до розгляду та надання можливості відстоювати позицію в суді апеляційної інстанції, чим фактично забезпечено право на справедливий судовий розгляд компетентним та незалежним судом. Будь-яких доказів відсутності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надали.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , наданих ним в суді апеляційної інстанції, щодо не позбавлення його права керування транспортним засобом, оскільки він є пенсіонером та керування автомобілем йому потрібно для забезпечення його потреб, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Разом з цим, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, приписами абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 встановлено, що позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зокрема ст. 130 КУпАП, можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення.

Будь якої можливості накладення більш м`якого стягнення за такі правопорушення цей Кодекс не надає, а загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення виключно у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

З огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Те, що ОСОБА_1 є пенсіонером та керування транспортним засобом йому потрібно для забезпечення його життєдіяльності, не можуть слугувати підставами для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Поряд із цим, у матеріалах справи міститься старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП, старшого лейтенанта поліції, Віталія Демченка, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП 21 жовтня 1997 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (арк.2), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає Правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Салтівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков