Провадження №33/812/450/25 Категорія: ст. 130 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Кащак А. Я.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючої- судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Лівшенка О. С.

захисника Ліпатова С. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвоката Ліпатова С. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 липня 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 24 травня 2025 року о 20 годині 10 хвилині у селі Богданівка Миколаївської області по вулиці Мисливській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Yamaha Job», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, що зафіксовано представниками поліції за допомогою відеозапису.

ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою 7 жовтня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Ліпатов С. В. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову судді від 11 липня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_2 .

Разом з тим клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд справи та дізнався про прийняте суддею рішення лише 15 серпня 2025 року, після отримання листа з відділення Укрпошти. На день ухвалення постанови перебував на амбулаторному лікуванні та 3 жовтня 2025 року звернувся за отриманням правничої допомоги до адвоката Ліпатова С. В., яка йому була надана та до суду подана апеляційна скарга. За таких обставин, вважав, що строк пропущено з поважних причин.

Слухання справи у суді апеляційної інстанції відбулося за відсутності ОСОБА_1 , повідомленого належним чином про дату та час слухання справи, у присутності його захисника відповідно до вимог, передбачених статтею 294 КУпАП.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисника адвоката Ліпатова С. В. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій, який стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Тому недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення суддею першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови судді суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про ухвалення відносно неї судового рішення у справі про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

В той же час поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

З матеріалів провадження слідує, що водій ОСОБА_1 викликався до суду за зареєстрованим місцем проживання, але судове повідомлення йому не вручено з підстав, які не залежали від суду, - за відсутністю особи у місці свого проживання (а.с.7-8).

Втім, незважаючи на відсутність за місцем проживання, ОСОБА_1 скористався своїм правом бути обізнаним про стан своєї справи і направив до суду адвоката М. М. Сікорського, який подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отримав на цю заяву відповідь суду (а.с.9-13). Також ОСОБА_1 самостійно ознайомився з матеріалами справи напередодні судового засідання (а.с.14), внаслідок чого твердження його захисника Ліпатова С. В. у змісті апеляційної скарги про необізнаність щодо дати слухання справи, призначеної на 11 липня 2025 року, виглядають досить сумнівно.

11 липня 2025 року за наслідками розгляду справи у судовому засіданні без участі ОСОБА_1 та його захисника Сікорського М. М. суддею ухвалена постанова (а.с.15-18), яка направлена до Єдиного реєстру судових рішень 31 липня 2025 року та опублікована у загальному доступі 1 серпня 2025 року.

Додатково, за твердженнями захисника Ліпатова С. В., копія постанови судді отримана ОСОБА_1 особисто через засоби поштового зв`язку 15 серпня 2025 року (а.с.36).

В той же час апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Ліпатовим С. В. лише 7 жовтня 2025 року, після укладення договору на надання правничої допомоги 3 жовтня 2025 року. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

За такого, оцінюючи обставини звернення адвоката Ліпатова С. В. в інтересах ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 липня 2025 року з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень статті 294 КУпАП, слід врахувати, що поновлення порушених прав заявника, який повинен діяти добросовісно, відбувається в межах легітимної мети юридичної визначеності судових рішень та не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду.

Отже, аналізуючи обставини з причин пропуску захисником строку на апеляційне оскарження, слід виснувати, що ОСОБА_1 , як особа, права якої на переконання адвоката були порушені, знав про знаходження справи в суді, був обізнаний стосовно її руху та номеру, що був присвоєний даному провадженні, навіть, скористався правничою допомогою. Тому, перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні ока в період з 10 по 21 липня 2025 року (а.с.39), про яке ним не повідомлено суду першої інстанції, не стало істотною перешкодою для звернення до суду зі скаргою у жовтні 2025 року. Зокрема, враховуючи повідомлення захисника про отримання ОСОБА_1 копії постанови судді поштовим зв`язком 15 серпня 2025 року.

Тобто особа, будучи достеменно обізнаним про наявність справи щодо нього та ухвалене судове рішення, копію якого отримав 15 серпня 2025 року, зволікав зі своєчасним зверненням для отримання правничої допомоги до іншого адвоката, ніж той, що представляв його інтереси в суді першої інстанції, уклав договір з захисником Ліпатовим С. В. лише 3 жовтня 2025 року, внаслідок чого адвокатом подана апеляційна скарга до суду із тривалим пропуском строку без поважних і об`єктивних на то причин.

Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причини, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_1 адвокату Ліпатову С. В. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова