ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря Шевченко В.В., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Гордієнка А.І. розглянувши апеляційну скаргу захисника Гордієнка А.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 05.12.2024 року о 09.11 год. по вул. Спасівська, 10 в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у КЗ «КПНД» ДОР відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 поруш

ив п. 2.5 ПДР України.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду захисником захисника Гордієнком А.І. в інтересах ОСОБА_1 оскаржив постанову.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклався на недопустимі та неналежні докази, порушив процесуальні норми та неправомірно визнав наявність події та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що об`єктивні ознаки наркотичного сп`яніння не були підтверджені належними методами чи спеціальними тестами. Суб`єктивні припущення поліцейських щодо тремтіння пальців, поведінки та реакції зіниць не були зафіксовані об`єктивно. Поведінка, яку назвали «неадекватною обстановці», ґрунтувалася лише на інформації про попереднє притягнення, що не є ознакою сп`яніння. Зазначає, що водієві не було належним чином роз`яснено права та порядок проходження огляду на стан сп`яніння, а також усі правові наслідки відмови. Це суперечить вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, що робить огляд і підстави для відповідальності за відмову недійсними. Вважає, що використані відеозаписи є фрагментарними та неповними, що робить їх недопустимими доказами. Записи мають переривання, що викликає сумніви щодо повноти фіксації подій і достовірності виявлених ознак. Вказує, що зупинка транспортного засобу була незаконною, оскільки на момент зупинки ознаки сп`яніння відсутні, а підстава зупинки (опитування щодо розшуку) не пов`язана з підозрою у правопорушенні. Всі отримані після цього докази є «плодами отруєного дерева» і мають визнаватися недопустимими. Зазначає, що суд першої інстанції порушив принцип презумпції невинуватості, визнавши особу винною на підставі припущень без достатніх і допустимих доказів. Усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитися на користь особи. Просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 подав додаток до апеляційної скарги в якому вказує, що суддя в оскаржуваній постанові вказала, що поліція мала права на зупинку авто для опитування, проте не послалась на докази. Вказує, що на відеозаписах відсутні ознаки сп`яніння та працівники поліції не вчиняють дій для їх виявлення. Вказує, що в авто працівників поліції перебував працівник ТЦК та всі дії працівників поліції направлені щоб посадити ОСОБА_1 в їх машину. Відеозаписи з бодікамери були надані суду не в повному обсязі. Жінка водія пропонувала відвести ОСОБА_1 на власному авто, проте їм було відмовлено.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, встановлених під час розгляду справи, тобто на достатніх, належних і допустимих доказах.

Однак вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були. Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зроблений без належного підтвердження належними та допустимими доказами.

Як докази винуватості суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, направлення до медичного закладу, рапорти працівників поліції, довідку про отримання посвідчення водія та диск із відеозаписом. Проте апеляційний суд не може визнати ці матеріали належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом» та не підтверджують вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний чітко поінформувати водія про конкретну причину зупинки із зазначенням відповідного пункту цієї статті.

Доводи апеляційної скарги, що поведінка, яку назвали «неадекватною обстановці», ґрунтувалася лише на інформації про попереднє притягнення, що не є ознакою сп`яніння, є слушними.

Як убачається з матеріалів справи та відеозаписів, працівниками поліції не задокументовано факту порушення водієм будь-яких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, які б надавали право на законну зупинку транспортного засобу. Наявні у справі відеозаписи також не містять жодного підтвердження законності підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Посилання працівників поліції на п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (здійснення опитування водія у зв`язку з орієнтуванням щодо розшуку неповнолітньої особи) є формальним, оскільки з відеозапису видно, що одразу після зупинки поліцейські почали з`ясовувати обставини, не пов`язані із зазначеним орієнтуванням, а саме відомості про нібито наявність у ОСОБА_1 судимості за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

Лише після цього поліцейські заявили про виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, таких як «тремтіння пальців рук» та «поведінка, що не відповідає обстановці». При цьому ці ознаки прямо пов`язувалися ними не з реальною поведінкою водія, а з інформацією про попередню судимість («по базі світиться, що у 2021 році були 309»).

Поліцейські також наголошували, що водієм не було порушено жодних правил дорожнього руху. Інші зазначені у протоколі ознаки «звужені зіниці, що не реагують на світло» не оголошувалися водію під час спілкування і не підтверджуються жодними об`єктивними даними.

Отже, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції свідчать про їх упереджене ставлення до водія та формальний підхід до оформлення матеріалів. Реальною причиною зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 була не перевірка у зв`язку з орієнтуванням, а наявність інформації у базі даних поліції про його попередню судимість. Таким чином, зупинка транспортного засобу була незаконною, а подальше встановлення «ознак сп`яніння» суб`єктивним і упередженим.

З огляду на зазначене, дії працівників поліції не можуть вважатися правомірними, а складені ними процесуальні документи не є належними та допустимими доказами у справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Гордієнка А.І. задовольнити.

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя