ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., розглянувши матеріали, що надійшла з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого помічником машиніста локомотивне ДЕПО ст. Жмеринка, РНОКПП НОМЕР_1 - за статтю 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, 29.09.2025 о 14:25 в м. Жмеринка Вінницької області, по вул. Софії Тобілевич, керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки та безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з парканом, тілесних ушкоджень не отримав, механічні пошкодження отримав лише транспортний засіб. У нього виявили ознаки алкогольного сп`яніння (характерний запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода, почервоніння шкіряного покриву, тремор пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Відповідно до протоколів своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.9а та 1.5 Правил дорожнього руху України.

Посадовими особами Жмеринського РВП ГУНП за даними фактами було складено відповідні протоколи серії ЕПР 1 № 468607 та ЕПР № 468620.

Постановою суду дані матеріали відносно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 . Смірнов С.М. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях події і складу адміністративних правопорушень, оскільки відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом на момент ДТП, адже дійсно 29.09.2025 ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та мав намір сідати за кермо, проте був помічений колишнім викладачем - ОСОБА_3 , яка запропонувала підвести його та сіла за кермо його автомобіля, проте не впоравшись з керуванням при повороті з вулиці Короленка на вулицю Софії Тобілевич допустила зіткнення з парканом, після чого залишила місце ДТП побоявшись розголосу. Приблизно через хвилину приїхали працівники патрульної поліції. За весь час проведення відеозйомки ОСОБА_1 не визнавав факт керування автомобілем, а на відео з камери спостереження відсутній момент ДТП, адже о 14:24:29 відео переривається і відновлюється о 14:26:09. Також не можливо взяти до уваги пояснення ОСОБА_4 , власника домоволодіння де було пошкоджено паркан, адже на відео з бодікамери чути, як працівник поліції вказує, що власник живе по вул. Соборній та прийшла до будинку пере приїздом працівників поліції, відповідно не могла ні бачити ні чути момент ДТП. На підтвердження своїх слів захисник надав письмові заперечення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнав, пояснив, що дійсно за кермом авто 29.09.2025 перебував не він, а ОСОБА_3 , яка запропонувала підвезти його, помітивши, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Додатково вказав, що працює офіційно помічником машиніста локомотивне ДЕПО ст. Жмеринка, раніше до відповідальності не притягався. Відшкодував власнику паркана завдані збитки, які все таки стались за участі його автомобіля, хоча і не за його керування. Також вказав, що постанова за чт. 126 КУпАП відносно нього працівниками поліції винесена не була, протокол про його затримання не складався.

Свідок ОСОБА_3 (допитана в судовому засіданні за клопотанням захисника, вказала, що дійсно 29.09.2025 помітивши, що ОСОБА_1 , який являється її колишнім студентом, перебуває в стані алкогольного сп`яніння запропонувала підвезти його, та під час керування при повороті з вулиці Короленка на вулицю Софії Тобілевич, зважаючи, що має у власності автомобіль з автоматичною коробкою перемикання передач, здійснила наїзд на паркан, злякавшись розголосу вона одразу покинула місце ДТП, а ОСОБА_1 залишився біля належного йому авто.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Смірнова С.М. та свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та відеозаписи на DVD-R дисках з нагрудних камер працівників поліції (бодікамер) та камер спостереження «Безпечне місто», суд приходить до наступного висновку.

Згідно підпункту п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, за порушення даного пункту передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, за ст. ст. 124, 130 КУпАП несе відповідальність лише особа, яка керує ТЗ, а саме водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 Правил дорожнього руху України).

В силу вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами показаннями технічних приладів та технічних засобів та іншим.

Орган (посадова особа) відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Із змісту положення ч. 5 ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, досліджені в судовому засіданні відеозаписи обставин правопорушення повністю підтверджують пояснення ОСОБА_1 , його захисника та свідка, зокрема з відеозапису вбачається, що на відео не зафіксовано момент ДТП з участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , очевидців цього немає, а додані пояснення ОСОБА_4 , власниці пошкодженого паркану, у яких вона вказує, що стала безпосереднім свідком ДТП, не є належним доказом, адже як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського (час відеозапису 15:39:50), останній вказує, що власник проживає по вул. Соборній і тільки перед приїздом працівників поліції прийшла до будинку, враховуючи даний факт вона не могла бути очевидцем ДТП.

Також, при дослідженні відеозапису з поміткою «Безпечне місто» вбачається, що момент ДТП на ньому також відсутній, відео переривається о 14:24:29 і відновлюється о 14:26:09, в той час коли відео відновлюється, автомобіль ВАЗ вже в`їхав у паркан, а ОСОБА_1 , який неодноразово пояснював працівникам поліції, що не перебував за кермом транспортного засобу (вперше час відеозапису 16:39) стоїть біля нього.

Ураховуючи викладене, матеріали адміністративної справи справи будь-яких доказів керування ОСОБА_2 29.09.2025 в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом в момент ДТП, не містять.

Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 468607 від 29.09.2025, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Також суд звертає увагу на те, хоч це і не є основною підставою для виправдання ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 468620 складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній підозрюється в порушенні п.2.9 ПДР, що передбачає заборону керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що передбачено п. 2.5 ПДР, що не відповідає фабулі правопорушення, що ставиться в провину ОСОБА_1 .

Окрім того, необхідно звернути увагу на те, що під час перегляду відео з нагрудної камери поліцейського було встановлено, що працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було застосовано засіб обмеження рухомості, зокрема кайданки, проте у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовується, зокрема, під час затримання особи. Проте як встановлено в судовому засіданні протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 працівниками поліції складено не було.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 274, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ