Провадження № 3/638/3667/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350697 від 04.06.2025 року, 04.06.2025 року о 02 год 19 хв у м. Харкові по просп. Людвіга Свободи 61А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHJ-0316 та в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився із залученням відеофіксації, чим порушив п. 2.5. ПДР відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Расулов К. Т., у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адаміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки вважає, що відсутні подія і склад адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом. В матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамер працівників поліції, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Є тількі дані, що ОСОБА_1 вийшов з пассажирського місця автомобіля одразу після зупинки поліцейськими. Тобто, докази керування водієм ОСОБА_1 транспортним асобом в матеріалах справи відсутні. За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 , у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння , так як відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент зупинки автомобіля працівниками оліції, і як наслідок не може нести відповідальність.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити. Пояснив суду, що він відпочивав в котеджному містечку «Шалє Грааль» зі своїми друзями. Вночі тривалий час не міг викликати таксі, тому попросив свою дружину приїхати та забрати його. Дружина погодилася, приїхала та приблизно о 02 год 00 хв він вийшов разом з друзями зустріти її. Під час прощання з друзями між ним та дружиною виник конфлікт, однак вони все ж таки разом поїхали додому. За кермом автомобіля він не перебував. Проїхавши певну відстань, дружина зупинила автомобіль, кинула ключі та сказала: «Пішли додому, я не можу з тобою їхати, я втомилася». Після цього вона вийшла з автомобіля та пішла вперед у напрямку дому. Він деякий час залишався сидіти в автомобілі, після чого приблизно о 02 год 15 хв до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. На той момент автомобіль був заглушений та припаркований. Подія сталася за окружною дорогою зі сторони селища Чайковка, з лівого боку знаходився торгівельний центр «Метро». Приблизно через 3-5 хвилин (точно не пам`ятає) дружина, побачивши, що він за нею не йде, повернулася до автомобіля. Вона пояснювала працівникам поліції, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, але через сварку пішла з місця події. Також пояснив, що дружині він не телефонував та не просив її повернутися. Після цього, працівники поліції подивилися його дукументи, і він разом з дружиною пішов додому. Автомобіль залишився на місці. Також зазначив, що автомобіль належить його дружині. Не заперечув факту перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі підлягає закриттю, з урахуванням наступного.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція), також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому приписами ст. 266 КУпАП встановлено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями пунктів 2, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить про те, що огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться після зупинки транспортного засобу, тобто після припинення його руху на вимогу поліцейського. Крім того, відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 350697 від 04.06.2025 року, 04.06.2025 року о 02 год 19 хв у м. Харкові по просп. Людвіга Свободи 61А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHJ-0316 та в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився.

Проте, під час дослідження матеріалів, що надійшли разом з протоколом про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що відомості щодо керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вказаний час та місце транспортним засобом «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , не підтверджуються матеріалами справи.

Так, під час дослідження відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, встановлено, що на вимогу патрульної поліції після подання сигналу, автомобіль, який проїжджав повз місця знаходження співробітника патрульної поліції та з якого гучно грала музика, не зупинився на вимогу останнього. Після чого, співробітники патрульної поліції сіли до службового автомобіля та поїхали за автомобілем, який не виконав вимогу про зупинку. Також, вбачається, що о 02:19:45 автомобіль знаходиться на узбіччі проїжджої частини припаркований, а ОСОБА_1 знаходиться на пасажирському сидінні.

Таким чином, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських переглянутих при розгляді справи не вбачається фіксація факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

Із дослідженого запису з відеорегістратора патрульного автомобіля також не вбачається даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , та був водієм в розумінні вимог п. 1.10 ПДР України.

Інших доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі під час зупинки такого транспортного засобу поліцейськими, до матеріалів про адміністративне правопорушення не додано та органом поліції не направлено.

Проте, з долученого адвокатом Расуловим К. Т. до матеріалів справи відеозапису з камер відеоспостережння, судом встановлено, що о 02:13:19 ОСОБА_2 обходить автомобіль «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , з лівого боку та сідає на місце водія, а ОСОБА_1 обходить вказаний автомобіль з правого боку та сідає на місце пасажира.

У судовому засіданні 15.10.2025 року було допитано свідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що 04.06.2025 року приблизно о 02 год 00 хв їй зателефонував чоловік, ОСОБА_1 , з проханням приїхати та забрати його від друзів у котеджному містечку «Шалє Грааль». Вона погодилася та приїхала на місце приблизно о 02 год 04 хв. Вона вийшла з автомобіля, поспілкувалася з друзями чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Протягом певного часу вона вмовляла його сісти до автомобіля, зрештою друзі допомогли посадити його на переднє пасажирське сидіння. Приблизно о 02 год 15 хв вони вирушили додому. Під час того як вони їхали додому між нею та ОСОБА_1 виникла сварка, оскільки останній почав вмикати музику. Проїхавши перехрестя, вона зупинила автомобіль, припаркувала його та сказала, що йде додому. Це сталося приблизно о 02 год 19 хв. Вона була впевнена, що чоловік пішов за нею, однак цього не сталося. Після цього вона телефонувала чоловікові, запитуючи де він перебуває. У відповідь почула, що все гаразд, до нього підійшли працівники поліції, і він порадив їй йти додому. Почувши це, вона повернулася до автомобіля й побачила, що ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції. Вона повідомила працівникам поліції, що саме вона перебувала за кермом, а ОСОБА_1 на пасажирському сидінні. Зазначила також, що не бачила працівників поліції, які намагалися зупинити автомобіль під час її керування. Не заперечувала факт того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд повинен враховувати наявність узгоджених між собою належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення.

З огляду на наведене вище, суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні узгоджені між собою докази щодо факту керування автомобілем «Toyota LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 під час патрулювання поліцейськими за адресою: м. Харків, просп. Людвига Свободи, 61А.

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В. В. Щепіхіна