Провадження №: 3/336/1884/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

23 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Запоріжжі, громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 03 грудня 1996 року), РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за участі:

потерпілого ОСОБА_2

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Клименка Т.І.,

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 253233 від 21 лютого 2025 року, який складено в м. Запоріжжі по вул. Моторобудівників/Іванова, поліцейським 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП капралом поліції Морозовим Олександром Сергійовичем стосовно ОСОБА_1 про те, що 21.02.2025 року о 17-55 год. в м. Запоріжжі по вул. Моторобудівників/Іванова, водій керуючи трамваєм 383, маршрут 12, не надала дорогу автомобілю Nissan Qashqai, днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, матеріальні збитки, травмовані відсутні, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано: протокол про адміністративне правопорушення від 21.02.2025 серії ЕПР 1 № 253233; копію протоколу, схему місця ДТП від 21.02.2025, яка підписана всіма учасниками ДТП; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 21.02.2025, фото.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 21 лютого 2025 року він керував своїм автомобілем, рухався по головній дорозі, жодних перешкод у нього не було, і зіткнувся з вагоном. Він їхав повільно. Його автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 21.02.2025 року о 17-55 год. в м. Запоріжжі по вул. Моторобудівників/Іванова, вона керувала трамваєм 383, маршрут 12. Коли вона кабіною виїхала на перехрестя почула удар в праву передню частину трамваю та різко загальмувала. В зазначений в протоколі час відбулось зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai, днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , його транспортного засобу вона не бачила, для неї знаку 2.1 «Уступити дорогу» на даній ділянці місцевості не було, вона керувалась п. 16.12. ПДР. В результаті ДПТ обидва транспортні засоби отримала пошкодження.

За клопотанням захисника та представника потерпілого було призначено експертизу.

Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ № 1500-25 від 21 липня 2025 року, встановлено, що: 1. З урахуванням положень нормативно-правових актів, наданих на дослідження матеріалів судової справи, дорожні умови в момент дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху.

2. В момент дорожньо-транспортної пригоди організація дорожнього руху, на дослідній ділянці дороги (перехрестя проспект Моторобудівників та вулиця Іванова в місті Запоріжжя), не забезпечувала безпеку дорожнього руху.

3. Місце зіткнення автомобіля Nissan Qashqai, днз НОМЕР_3 та трамвая «Tatra T-3UA-3» бортовий номер 383, що позначене на схемі місця ДТП під № 3 розташоване на перехресті в місці, де трамвайні колії перетинають смугу руху нерейкових транспортних засобів.

4. Варіант № 1. Згідно проекту (схеми) ОДР. За умови, якщо за напрямком руху водія трамвая «Tatra T-3UA-3», бортовий номер 383, ОСОБА_1 був би встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», то її дії регламентувались би вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Варіант № 2. Згідно фактичної ОДР, що зафіксована в схемі місця ДТП. Оскільки згідно фактичної ОДР водій трамвая «Tatra T-3UA-3», бортовий номер 383, ОСОБА_1 не була попереджена про черговість проїзду нерегульованого перехрестя, то з технічної точки зору, з моменту виникнення небезпеки для руху, вона повинна була негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами п. 12.3 ПДР.

5. Вирішити поставлене питання не надалось можливим з причин зазначених у дослідницькій частині даного висновку.

6. Вирішити поставлене питання не надалось можливим з причин зазначених у дослідницькій частині даного висновку.

7. Вирішити поставлене питання не надалось можливим з причин зазначених у дослідницькій частині даного висновку.

8. Відповідно до схеми місця ДТП за напрямком руху автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_3 було встановлено дорожній знак 2.3 «Головна дорога». Таким чином, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху, у відповідності до яких з моменту виникнення небезпеки для руху він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки.

9. Вирішити поставлене питання не надалось можливим з причин зазначених у дослідницькій частині даного висновку.

10. Вирішити поставлене питання не надалось можливим з причин зазначених у дослідницькій частині даного висновку.

11. Організація дорожнього руху на дослідній ділянці дороги в місці ДТП (відсутність дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» на момент події) не забезпечувала безпеку дорожнього руху та з технічної точки зору перебувала у причинному зв`язку з ДТП.

В судовому засіданні захисник Клименко Т.І. просив закрити справу за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий в судовому засіданні, проти клопотання заперечував, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Так, склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють вказані правила.

Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 253233 від 21 лютого 2025 року, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.п. 16.11. Правил дорожнього руху, внаслідок чого вона вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 16.11. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Разом з тим суд приймає до уваги, що на перехресті нерівнозначних доріг (як про це зазначено в протоколі), перехрестя вул. Моторобудівників/Іванова, відсутній знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», а саме у напрямку руху ТЗ, яким керувала ОСОБА_1 , що визнано сторонами та підтверджується наданими фото, схемою місця ДТП від 21.02.2025 року, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 21.02.2025 року.

Згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху «Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками».

Під час дорожнього руху при проїзді нерегульованих перехресть проїзних частин водії транспортних засобів для визначення того, яка з проїзних частин є головною по відношенню до іншої, повинні керуватися п.1.10 Правил дорожнього руху, згідно з яким головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1 - 1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Дорожній знак 2.3 «Головна дорога» згідно Розділу 33 ПДР надає право першочергового проїзду, нерегульованих перехресть, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» вимагає дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. «Знаки 2.1-2.3, 2.5 і 2.6 встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того, знак 2.3 на початку, а знак 2.4 - в кінці головної дороги. Знак 2.3 з табличкою 7.8 обов`язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок.».

У пункті 14.4.4 ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» вказано, що «знак 2.3 «Головна дорога» потрібно застосовувати для позначення ділянки дороги, під час руху якою ТЗ мають переважне право проїзду нерегульованого перехрестя, й установлювати його на початку головної дороги. У населених пунктах знак 2.3 потрібно повторювати перед кожним перехрестям, де надано переважне право проїзду перехрестя.

Перед перехрестями, на яких головна дорога проходить у прямому напрямку, а на дорозі, яка перетинається, є не більше чотирьох смуг, дозволено установлювати знак 2.3 розміром 350 мм х 350 мм.

Дозволено не повторювати знак 2.3 перед з`їздами з транспортних розв`язок у різних рівнях.

Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перед перехрестями зі складним плануванням знак 2.3 з табличкою 7.8 потрібно встановлювати попередньо за відстані від 150 м до 300 м від перехрестя поза населеними пунктами та від 50 м до 100 м від перехрестя - у населених пунктах.

Безпосередньо перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням на головній дорозі потрібно встановлювати знак 2.3 із табличкою 7.8, а на другорядній - знак 2.1 чи 2.2 із табличкою 7.8.».

Згідно схеми організації дорожнього руху на перехресті вул. Моторобудівників/Іванова перед вказаним перехрестям повинен бути дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», однак, як вже було зазначене раніше на вказаному перехресті вул. Моторобудівників/Іванова м. Запоріжжя світлофорні об`єкти та знаки пріоритету відсутні.

Відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 21.02.2025 року в п. 3 зазначено, що експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ 4100:2021 та ДСТУ 3308-96 за показниками відсутні дорожні знаки, відсутня дорожня розмітка; в п. 5 акту зазначено відсутній знак «Дати дорогу» 2.1. Вказаний акт підписаний учасниками ДТП.

Таким чином слід вважати, що перехрестя вул. Моторобудівників/Іванова м. Запоріжжя є нерегульованим та рівнозначним.

Відповідно до п. .16.12 ПДР на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

На будь-якому нерегульованому перехресті трамвай, незалежно від напрямку його подальшого руху, має перевагу перед нерейковими транспортними засобами, що наближаються до нього по рівнозначній дорозі, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак, особа підлягає адміністративній відповідальності у тому випадку, якщо дії такої особи є, зокрема, винними, тобто вчинені умисно або з необережності.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , умисно або з необережності не надала перевагу в русі ОСОБА_2 та порушила п. 16.11 ПДР, оскільки знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» перед виїздом на перехрестя відсутній.

Відповідно до висновку експерта № 1500-25 від 21 липня 2025 року, встановлено, що: 1. З урахуванням положень нормативно-правових актів, наданих на дослідження матеріалів судової справи, дорожні умови в момент дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху.

2. В момент дорожньо-транспортної пригоди організація дорожнього руху, на дослідній ділянці дороги (перехрестя проспект Моторобудівників та вулиця Іванова в місті Запоріжжя), не забезпечувала безпеку дорожнього руху.

3. Місце зіткнення автомобіля Nissan Qashqai, днз НОМЕР_3 та трамвая «Tatra T-3UA-3» бортовий номер 383, що позначене на схемі місця ДТП під № 3 розташоване на перехресті в місці, де трамвайні колії перетинають смугу руху нерейкових транспортних засобів.

4. Варіант № 2. Згідно фактичної ОДР, що зафіксована в схемі місця ДТП. Оскільки згідно фактичної ОДР водій трамвая «Tatra T-3UA-3», бортовий номер 383, ОСОБА_1 не була попереджена про черговість проїзду нерегульованого перехрестя, то з технічної точки зору, з моменту виникнення небезпеки для руху, вона повинна була негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами п. 12.3 ПДР.

11. Організація дорожнього руху на дослідній ділянці дороги в місці ДТП (відсутність дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» на момент події) не забезпечувала безпеку дорожнього руху та з технічної точки зору перебувала у причинному зв`язку з ДТП.

Суд вважає, що відсутність знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» перед виїздом на перехрестя, стало причиною ДТП, яка сталася 21 лютого 2025 року, а відповідальність за відсутність відповідних дорожніх знаків несе спеціалізована організація, чого не було встановлено працівниками поліції під час оформлення матеріалів про ДТП.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи той факт, що при виїзді ТЗ під керуванням ОСОБА_1 на перехрестя на якому відсутній дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», то суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, яке їй інкримінується та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказане не спростовують і висновки експертизи, які не містять висновків про порушення ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із подією ДТП.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 257, 276, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Л.В. Петренко

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік