ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І. розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої, рнокпп _________________________, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404668, 27 липня 2025 року о 23:09 ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. А. Мельника, 25, керувала транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest №6810» (0176), що підтверджується тестом №1969 від 27.07.2025, результат огляду становить 0,37 проміле.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала, заперечивши обставини, викладені у протоколі, просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу і події правопорушення, так як вважає, що працівниками поліції було порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений огляд вважає недійсним. Оскільки під час проведення огляду, продувши двічі Драгер він ніяк не реагував, жодного результату не показав, а за третім разом показав позитивний результат 0,37 проміле. При цьому працівник поліції жодного разу муштук на приладі не змінював.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відеозапис події, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, всупереч вказаних вимог, відомості, зазначені у матеріалах справи не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджується з доданими до неї матеріалами.

Статтею 130 КУпАП України, встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України, встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (із змінами внесеними згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ №338/825 від 16.05.2025) .

Як вбачається із матеріалів справи, долученого до них відеозапису події №468821, 470023, працівниками патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 27.07.2025 о 23:29 було проведено огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», який тільки після третьої спроби ОСОБА_1 продути муштук газоаналізатора показав позитивний результат, а саме 0,37 проміле, що підтверджується актом огляду на стан сп`яніння та відеозаписом з місця події.

Перед проведенням огляду поліцейський зобов`язаний повідомити водію про порядок застосування приладу Драгер та на вимогу водія надати можливість ознайомитись з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку Драгера, зробити контрольний перевірочний тест Драгера з метою перевірки його точності та чистоти від парів алкоголю.

Відповідно до п. 7 розділу II «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Допустима норма алкоголю в повітрі, що видихається даним нормативно-правовим актом не передбачена.

Пунктом 2.3.1.6 інструкції, до приладу «Драгер 6810», передбачено, що у випадку недостатнього об`єму повітря, для проведення тесту, на дисплей приладу виводиться повідомлення, що «недостатній об`єм повітря», звучить короткий сигнал і мигає червоний індикатор.

Всупереч наведеному, із відеозапису слідує, що прилад «Драгер 6810» жодного результату не показав. Тільки після третьої спроби ОСОБА_1 продути показав результат 0,37 проміле у видихаємому повітрі.

Відповідно до п. 2.3.1.2 Інструкції, для проведення тесту за допомогою приладу «Драгер» необхідно встановити новий муштук в тримач газоаналізатора.

Таким чином, в порушення вказаних норм Інструкції, вказаного працівниками поліції зроблено не було.

З переглянутого відеозапису, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у Акті огляду від 27.07.2025, зокрема поведінка, що не відповідає обстановці, оскільки пд час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 поводила себе адекватно, чітко відповідала на поставлені поліцейськими запитання та її поведінка цілком відповідала обстановці.

Також у роздруківці тесту Драгер 6810 №1969 від 27.07.2025 відсутні дані щодо здійснення працівниками поліції контрольного перевірочного тесту вказаного драгера з метою перевірки його точності та чистоти від парів алкоголю.

Відповідно до п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачу, приймання, використання нагрудних камер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджений наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100 встановлює, що після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно.

Згідно правової позиції Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а, якщо із відеозапису, наданого працівниками поліції, які складали протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності вбачається, що він є небезперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Наявний у справі відеозапис складається із окремих частин, тобто переривається і не відображає у повній мірі відомостей про вчинення водієм правопорушення, а тому є неналежним доказом.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Окрім того, питання дії міжнародних договорів, ратифікованих за часів СРСР на території України вирішено Законом України від 10.12.1991 року «Про дію міжнародних договорів на території України», згідно положень якого укладені і належним чином ратифіковані Україною міжнародні договори становлять невід`ємну частину національного законодавства.

З урахуванням викладеного Конвенція ООН про дорожній рух (Віденська конвенція) від 08.11.1968 року являється частиною національного законодавства України.

Пунктом 5 статті 8 Конвенції ООН про дорожній рух від 08.11.1968 року, ратифікованою Указом Президії Верховної Ради УРСР 25.04.1974 року передбачено, що водій (погонщик) має завжди бути в змозі керувати своїм транспортним засобом (направляти свою худобу).

Дана частина конвенції застосовується з пунктом 7 Додатку до Європейської угоди від 01.05.1971 року, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у Відені 08 листопада 1968 року. Відповідний додаток містить доповнення та зміни внесені у відповідні положення Конвенції.

З урахуванням Європейської угоди пункт 5 статті 8 Конвенції потрібно читати наступним чином: «В національному законодавстві мають бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого являється несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності з національним законодавством не має перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Відповідно до таблиці переведення одиниць виміру алкоголю 0,250 мг становить 0,5 % проміле. В різновидах алкотестерів представлених в Україні до застосування, одиниця виміру встановлена в проміле %.

Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихала водій ОСОБА_2 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.

Отже, коли у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а показник технічного приладу становить 0,37 проміле, що згідно норм міжнародного законодавства є природною нормою алкоголю у повітрі, що видихається, винуватість водія у порушенні п. 2.9 а Правил дорожнього руху є недоведеною поза розумним сумнівом.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Щодо результату тесту, отриманого при застосуванні технічного засобу Drager Alkotester, слід прийняти до уваги положення п. 7 Розділу ІІ інструкції № 1452-735, згідно якого цифровий показник спеціального технічного засобу має бути більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Прилад Drager являється газоаналізатором, таким чином вміст етанолу встановлюється у повітрі, що видихається людиною. Інструкція № 1452 735 не містить мінімально допустимий цифровий покажчик алкоголю у повітрі, тому суд керуючись принципом правової визначеності застосовує положення Віденської конвенції, яка є частиною національного законодавства України та містить цифрові покажчики допустимого рівня вмісту алкоголю як в крові людини так й в повітрі, що видихається (0,50 грамів алкоголю в крові та 0,25 мг на літр повітря), що не є тотожним поняттям з похибкою технічного засобу вимірювання.

З урахуванням наведеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 27.07.2025 року керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння чи знаходився під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з покажчиком, що перевищує 0,2 % проміле в крові.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ підтримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

За змістом правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведені події та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази моєї винуватості в скоєнні правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст.130, ст.ст.280,283,284,294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя