БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2413/25
Провадження № 3/497/759/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2025 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,
особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Утконосівка, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, перебуває у цивільному шлюбі, від якого має двох неповнолітніх дітей, батьківство щодо яких не встановлював, наразі є військовослужбовець за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 , не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий органом 5129 від 24.02.2025 року, РНОКПП НОМЕР_3 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який складений ІПС 1 категорії групи тримання відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 від 03.09.2025 року ПдРУ №374728 вбачається, що «… 03 вересня 2025 року о 21:40 годині громадянин України ОСОБА_1 за інформацією інспекторів прикордонної служби відділення моніторингу обстановки, прикордонний наряд «прикордонний патруль» спільно з військовослужбовцями прикордонного оперативно-розшукового відділу та співробітниками національної поліції України на напрямку прикордонного знаку № 0758 на відстані 1300 м до Державного кордону України, виявлено гр.України, який мав намір незаконно поза пунктом пропуску перетнути державний кордон в Республіку Молдова.
Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.204-1 ч.1 КУпАП, а також порушив вимоги п. 12 ст. 20 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року».
В судовому засіданні 29.09.2025 року особа, відносно якої складено цей протокол ОСОБА_1 категорично заперечував свою винуватість, пояснив, що він і близько не підходив до кордону і наміру його перетинати у нього не було.
03.09.2025 року він перебував в домоволодінні за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає з 2021 року зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вийшов з дому біля 20:00 години та пішов на вул. Болградська, де побачив сірий мікроавтобус, який почав біля нього зупинятися. Він припустив, що це співробітники ТЦК і можуть його затримати, злякавшись цього він перескочив через сусідський паркан який був поряд, та побіг городом, а потім перейшов в інший город, де сховався та просидів хвилин 20. Потім став повертатися до дому також через городи, вийшов на вулицю, де був інший автомобіль білого кольору і пришвидшився в його бік. Він забіг до сусіда у двір, де його спіймав чоловік у цивільному одязі та силою вивів на вулицю. Все дійство бачили мешканці села, сусіди, які повиходили на вулицю, сварилися і сперечалися з прикордонниками та чоловіками в цивільному. Сутичка тривала біля години, а потім його забрали до відділу прикордонної служби, де склали протокол, з тих підстав, що він мав намір перетнути кордон, хоча такого наміру він не мав, а приховувався від ТЦК. Потім відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 де було відразу ж вирішено питання його мобілізації і наразі він є військовослужбовцем.
Просив врахувати, що він не мав наміру перетинати кордон і навіть до нього не наближався, перебував в домоволодінні за місцем проживання.
Просив проголосити перерву, надати час для надання доказів.
Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 та проголосив перерву до 13:30 години 23.10.2025 року.
В судове засідання 23.10.2025 року ОСОБА_1 не прибув, так як був направлений до учбового центру, однак раніше надав суду Акт №193 опитування свідків про встановлення факту проживання та носій з відеозаписом.
За таких обставин, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги скорочені строки на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , який надав свої пояснення в судовому засіданні 29.09.2025 року.
Вивчивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Згідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВРвід 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 278 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
За частиною другою цієї статті відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Структура складу адміністративного правопорушення містить:
1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;
2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;
3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;
4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.
Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
З огляду на аналіз вищенаведених правових вимог, відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення викладено формулювання обвинувачення наступним чином: « … 21:40 годині 03.09.2025 року за інформацією інспекторів прикордонної служби відділення моніторингу обстановки, прикордонний наряд «Прикордонний патруль», спільно з військовослужбовцями прикордонного оперативно-розшукового відділу та співробітниками національної поліції України на напрямку прикордонного знаку № 0758, на відстані 1300 м до Державного кордону України, виявлено гр. України, який мав намір незаконно поза пунктом пропуску перетнути державний кордон України в Республіку Молдова» (а.с.1). Тобто ПІП особи у формулюванні обвинувачення відсутнє.
Надалі викладено висновок: «Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.204-1 ч.1 КУпАП».
Таким чином, у даній категорії справ формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути чіткими та зрозумілими.
Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує для неї можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Так, з урахуванням положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).
Уповноваженою на те посадовою особою, яка склала поданий на розгляд суду протокол, формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула, відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП, та належним чином не викладені фактичні обставини, які мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення, тобто які саме дії були вчинені особою, відносно якої складено протокол, в чому вони виразилися, тобто які дії ОСОБА_1 свідчили про намір незаконного перетину державного кордону України.
До протоколу були додані:
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.09.2025 року, в яких він свою вину не визнає, стверджує, що проживає в АДРЕСА_3 . Вийшов з дому 03.09.2025 року та пішов на вул. Болградська, де побачив сірий мікроавтобус, який почав біля нього зупинятися. Від злякався та перескочив через сусідський паркан який був поряд, та побіг городом, а потім перейшов інший город, де сховався та просидів хвилин 20. Потім став повертатися до дому також через городи, вийшов на вулицю, де був інший автомобіль білого кольору і пришвидшився в його бік. Він забіг до сусіда у двір, де його спіймав чоловік у цивільному одязі та силою вивів на вулицю. Запропонували проїхати на погран заставу (а.с.2).
З зазначених пояснень слідує, що ОСОБА_1 був затриманий в с. Табаки, намагаючись приховатись від співробітників ДПС, тобто до кордону не наближався.
-рапорт старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_7 згідно якого «…під час бесіди встановлено, що вищевказана особа (тобто ОСОБА_1 ) мала намір здійснити незаконний перетин ДК України поза встановлених пунктів пропуску з території України в Республіку Молдова…» (а.с.3).
Разом з цим, інформація, викладена в рапорті не підтверджується жодними доказами, та суперечить показам особи, відносної якої складено протокол, який надає детальні пояснення того, як все відбувалося.
Рапорти старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» ОСОБА_8 (а.с.4), старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 (а.с.5), в яких міститься практично однакова інформація, про наявний нібито намір у ОСОБА_1 на незаконний перетин Державного кордону поза пунктом пропуску з України в республіку Молдова в районі прикордонного знаку 0758 на відстані 1300 м до кордону.
На а.с.7 наявне фото з місця вчинення правопорушення, здійснене в нічний час доби, на якому зображено чоловіка в чорному спортивному костюмі «Адідас» з капюшоном на голові, обличчя якого не видно, а поряд троє співробітників різних служб.
Особою, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 надано відеозапис його затримання 03.09.2025 року, здійснений його цивільною дружиною. З дослідженого відео вбачається, що подія мала місце у світлу пору доби, посеред вулиці в с. Табаки, де були присутні мешканці села, прикордонники та інші особи невідомих служб у цивільному одязі. При цьому ОСОБА_1 був одягнений в шорти та у футболку світло сірого кольору. Між присутніми відбувається сварка, з приводу затримання ОСОБА_1 , цивільна дружина просить відпустити чоловіка та собою його закриває.
Таким чином, вказаний відеозапис свідчить, що:
- до протоколу додано фото, на якому зображено особу, яка не має відношення до вказаної справи, не стосується особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 ;
- спростовує обставини, викладені в протоколі, та підтверджує позицію особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , про його затримання в центрі с. Табаки, та відсутність наміру на незаконний перетин кордону.
Згідно Акту №193 опитування свідків про встановлення факту проживання громадян за адресою: АДРЕСА_3 , який посвідчений старостою Табаківського старостинського округу Терзі В., вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_3 , з січня 2021 року по вересень 2025 року без реєстрації. За цією адресою також проживають: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зазначене також підтверджує доводи особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , про те, що він тривалий час проживає в с.Табаки, має цивільну дружину і двох малолітніх дітей, і не мав наміру незаконний перетин кордону.
А відтак, з досліджених судом доказів неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відео-фіксації) того, що останній 03.09.2025 року намагався незаконно перетнути державний кордон України та/або, що ОСОБА_1 було затримано при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону.
Із приписів ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.
Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, недоведена та не може бути встановлена судом.
Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 204-1 ч.2, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суд,-
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: С.В.Кодінцева