ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/38/25 Головуючий І-ї інстанції Єрьоміна О.В.
Провадження № 33/818/719/25 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Костенко Ю.С.

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Лаврова В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 09 січня 2025 року близько 00 год. 00 хв. по вул. Європейській в сел. Сахновщина Харківської області повторно протягом року керував транспортним засобом Geely MR7151A, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при цьому права керування, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України.

Постановою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та безоплатним вилученням транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками поліції було допущено ряд порушень, зокрема, його, всупереч вимог ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не було ознайомлено з його правами та обов`язками, про що свідчить відсутність його підпису у відповідному рядку протоколу, у зв`язку із чим він був позбавлений права надати письмові пояснення щодо вказаного правопорушення та скористатися юридичною допомогою.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 09.01.2025 року о 15 год. 06 хв., правопорушення за його участю мало місце 09.01.2025 року близько 00 год. 00 хв. В той же час, з наявного відеозапису нагрудної камери співробітника поліції не убачається, що він взагалі керував ТЗ та був зупинений поліцейськими. До того ж, відеозапис проводився та фіксував події, які відбувались 28 січня 2008 року о 20 год. 32 хв. Зазначені обставини, на його думку, свідчать про те, що матеріали справи не містять достовірних відомостей, за яких можна було б беззаперечно встановити наявність в його діях ознак інкримінованого йому правопорушення.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Лаврова В.В. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка або не має права керування таким транспортним засобом або керування особою, яка позбавлена права керування і що таке керування є повторним протягом року.

Відповідно до протоколу cерії ЕПР1 № 216588 від 09.01.2025 року, складеного о 15 год. 06 хв., ОСОБА_1 09 січня 2025 року близько 00 год. 00 хв. по вул. Європейській в сел. Сахновщина Харківської області повторно протягом року керував транспортним засобом Geely MR7151A, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при цьому права керування.

Водночас, наявний відеозапис проводився та фіксував події, які відбувались 28 січня 2008 року о 20 год. 32 хв. При цьому, на відео відображена світла пора доби.

Так, при ухваленні судового рішення суд зобов`язаний встановити фактичні обставини правопорушення, а саме: чи мали місце факти, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, і якими доказами вони підтверджуються. До таких фактичних обставин належать, зокрема, час, дата та місце вчинення правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Встановлені та доведені фактичні обставини є основою для вирішення справи по суті та ухвалення законного, обґрунтованого рішення.

Натомість, як убачається зі змісту постановисудді Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року, судом взагалі не було надано зазначеним протиріччям належної уваги та оцінки, є незрозумілим чому судом було встановлено саме такий час (00 год. 00 хв.), а тому слід констатувати, що його встановлено та не було відображено в постанові фактичні обставини справи, а саме конкретну дату та час вчинення адміністративного правопорушення, дана обставина є імперативною для встановлення судом та входить в предмет доказування. Не зазначення цього в судовому рішенні порушує права особи на захист, так як фактично унеможливлює захист від неконкретного обвинувачення, а апеляційний суд - перевірити доведеність обвинувачення та висновки суду з цього приводу.

Також, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, заслуговують на увагу, оскільки як якість наявного у справі відеозапису, так і додатково витребуваного апеляційним судом із органу поліції, не дають можливості беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в контексті визначення цього терміну.

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Однак, працівниками поліції відеозапис під час складення адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 не вівся з дотриманням зазначених вимог закону.

Як об`єктивно вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, знятого працівниками поліції, події, відображені на відеозаписі, відбуваються вже коли працівники поліції підходять до автомобіля, який стоїть припаркований із працюючим мотором, де за кермом на місці водія знаходиться ОСОБА_1 , а поряд на пасажирському сидіння жінка. Співробітники поліції просять його заглушити мотор та надати для перевірки посвідчення водія та документи на авто. Останній повідомляє, що такі документи у нього відсутні, на що поліцейські, після встановлення особи за паспортом, інформують ОСОБА_1 про те, що стосовно нього буде складено протокол.

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, у день події він, виконуючи прохання своєї тітки, якій належить автомобіль, знаходився в авто, перевіряючи його на предмет несправності мотору, та така версія матеріалами справи та доказами, які були взяті судом в якості доведення винуватості, жодним чином не спростована.

Водночас, суд приймає до уваги, що визнання ОСОБА_1 провини в інкримінованому йому правопорушенні під час розгляду справи судом першої інстанції є лише його позицією, яка може змінюватись впродовж усього судового розгляду.

Зважаючи на викладене, протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції з порушенням норм чинного законодавства, оскільки приєднаний до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації події, яка б підтверджувала весь її хід під час зупинки транспортного засобу. Таким чином, версія апелянта про те, що він не виконував функції водія, нічим не спростована, а тому вважається релевантною.

Таким чином, слід зазначити, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і в судовому рішенні факти та події вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги на предмет того, що співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, суд також приймає до уваги, оскільки наявним відеозаписом події зазначені аргументи апелянта також не спростовані.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно зазначити опис обставин, установлених під час розгляду справи, навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, вимоги ст.251, 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП в суді першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є недоведеним, а висновок суду про винуватість останнього є безпідставним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, наявним доказам та зазначеним вимогам закону, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик