ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бляхарської Ю.О.

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, 13.07.2025 о 13:45 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Солончакова, буд. 69, керувала транспортним засобом «Subaru Outback», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовилася. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, ОСОБА_1 просить оскаржену постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що судом першої інстанції не було враховано те, що у протоколі вказано час керування нею автомобілем 13:45 год., а відеозапис розпочато о 14:00 год.

Зазначає, що відеозаписом не зафіксовано факт керування транспортним засобом, зупинки, дослідження та встановлення будь-яких ознак наркотичного сп`яніння.

Вказує, що поліцейськими при складенні протоколу та судом першої інстанції було проігноровано те, що вона має маленьку доньку 2024 р.н. та є її єдиним законним представником, оскільки чоловік загинув. Зазначає, що про те, що вона була згодна пройти огляд у медичному закладі, про що свідчить її наступне звернення до КП ДБКЛПД та висновок за результатами проведеного огляду.

Також зазначає, що працівниками поліції не було складено направлення на огляд.

ОСОБА_1 вказує, що наголошувала на тому, що має такий стан як вказали поліцейські поведінка не відповідає обстановці ще з 2022 року, у зв`язку із втратою на війні сина та чоловіка та має діагноз синдром статичної координаторної недостатності, антено-тривожний синдром (ситуаційно обумовлений).

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже відсутні підстави для її огляду як водія.

Крім того, зазначає, що поліцейський, яким склав протокол, не зупиняв її та не повідомляв підстави для її огляду, а рапорт, долучений до матеріалів справи, не може бути належним доказом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги; перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно із яким 13.07.2025 року о 13:45 год. у місті Дніпрі по вул. Солончакова, буд. 69, було зупинено автомобіль «Subaru Outback», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка порушила вимоги дорожнього знаку 4.1., за що було складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. В ході розмови у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, поведінка не відповідає обстановці, водієві було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі на що вона відмовилась, за що і було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1ст. 130 КУпАП; відеозаписом з боді-камер поліцейський.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, поведінка не відповідає обстановці, - було запропоновано останній пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, на що вона відмовилася. Факт відмови відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано за допомогою бодікамери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого їй співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено у п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апелянта про те, що вона не керувала транспортним засобом, та про відсутність підстав для зупинки автомобіля є необгрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом.

Так, відеозапис починається з того, що ОСОБА_1 стоїть біля свого автомобіля та працівниками поліції здійснюється його огляд. На протязі всього запису ОСОБА_1 не заперечує факт керування ним, крім того, висловлює невдоволення її зупинкою з приводу порушення нею вимог та проїзду на зустрічному напрямку дороги, за наявності встановленого дорожнього знаку 4.1.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не спростовують факту керування нею транспортним засобом, який підтверджується іншими доказами.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки, доведеність винуватості ОСОБА_1 підтверджується не лише рапортом, а такими доказами, як протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписом з боді-камер поліцейських, що у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не мала ознак наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до виключної компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

За змістом п. 2.5. ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_2 у подальшому за власною ініціативою пройшла відповідний огляд, результатами якого спростовується факт перебування її у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але не за керування транспортним засобом у такому стані.

Належить додатково зазначити, що даний висновок є неналежним доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки за правилами ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння має проводитись в присутності працівника поліції.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця