ПОСТАНОВА

21 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Головчака М.М.,

при секретарі судового засідання Котоуч Е.Ш.,

з участю ОСОБА_1 (яка приймала участь у розгляді заяви в режимі відеозв`язку з власних технічних записів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Рівненського міського суду Рівненської області Костюка О.В. перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Костюку О.В.. У заяві про відвід вказала, що 08.08.2025, розгляд справи було відкладено за її клопотанням на 19.09.2025, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Судова влада України. Однак, як стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень, 10.09.2025 суддею винесено постанову, якою вищевказану справу було повернуто до УПП в Рівненській області ДПП для належного оформлення. Розгляд справи призначено на 17.10.2025. Інформації щодо направлення матеріалів справи із доопрацювання, зокрема повторного авторозподілу, офіційний сайт Судова влада України, не містить. Постає питання, чи направлялась справа на доопрацювання УПП в Рівненській області ДПП, взагалі. Суддя виніс постанову від 10.09.2025, без її участі. Наведені обставини, викликають сумнів в неупередженості судді Костюка О.В. та його об`єктивності як судді, адже суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, у зв`язку з чим він підлягає відводу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заяву про відвід судді.

Суддя Костюк О.В. в судове засідання для розгляду заяви про відвід не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся. Його неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Ознайомившись зі змістом заяви про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У Кодексі про адміністративні правопорушення України відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді.

Також, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення, зокрема у рішення у справах «Надточій проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» та «Лутц проти Німеччини», справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Відтак, оскільки чинним КУпАП не передбачено заявлення відводу судді, за аналогією закону слід керуватися нормами КПК України.

Згідно ч.1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід повинен бути вмотивований, що встановлено ч.5 ст.80 КПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, заява № 33949/02).

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №19-рп/2004 зазначено, що положення ч. 2 ст. 126 Конституції України треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Наведені ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Костюка О.В. обставини, щодо прийняття суддею рішення в порядку ст. 278 КУпАП, не свідчать, що існують дійсні суб`єктивні чи об`єктивні критерії, які дозволяють зробити висновок про неможливість забезпечення конвенційного права особи на справедливий суд суддею Костюком О.В. та що останній є упередженим під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, адже незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

За таких підстав суд доходить висновку, що заявлений відвід є невмотивованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 77, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рівненського міського суду Рівненської області Костюка Олега Вікторовича, від розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Головчак М.М.