ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2044/25
Провадження №3/477/918/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Козаченко Р.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жмеринка Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця Збройних сил України, старшого водія маскувальника 2 інженерно-маскувального взводу інженерно-маскувальної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2025 року о 18:10, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, займаючи посаду старшого водія маскувальника 2 інженерно-маскувального взводу інженерно-маскувальної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно та протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, наказів Міністра Оборони України №580 від 29 серпня 2013 року «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя у Збройних силах України», №233 від 30 квітня 2017 року «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних силах України», перебував в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 , та виконував свої службові обов`язки у нетверезому стані в умовах дії особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно частини 3 статті 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частинами 1 або 2 цієї статті, зокрема виконання військової служби в нетверезому стані, появу військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, якщо такі дії вчинені ним в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків; документами та речовими доказами тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом в.о. Президента України від 17 березня 2014 року Про часткову мобілізацію № 303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію, та ст.ст. 4, 11 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року на території України було оголошено про часткову мобілізацію.

Крім того, Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX Про затвердження Указу Президента України Про загальну мобілізацію затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 Про загальну мобілізацію, відповідно до якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України на території України оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 днів, яка в подальшому була продовжена відповідними Законами України і триває до тепер.

При цьому, Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року було затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року Про введення воєнного стану в Україні, яким в період з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який потім був продовжений відповідними Законами України і триває до нині.

Відповідно до п. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року (далі Статут) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

В п. 11 Статуту передбачено які на військовослужбовців покладено обов`язки для необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Пунктом 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Також, пунктом 127 Статуту визначено, що солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

В пункті 128 Статуту закріплено, що солдат зобов`язаний зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців .

При цьому в ст. 26 Статуту закріплено, що військовослужбовець залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несе дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби при перебуванні на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Статтею 266-1 КУпАП передбачено порядок огляду військовослужбовця на визначення стану сп`яніння.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім документів щодо особи військовослужбовця, додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1345 від 22 вересня 2025 року, відповідно до якого при огляді на визначення стану сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 за допомогою алкотестера було встановлено перебування його в стані алкогольного сп`яніння: 2,36 ‰ о 19:25.

Враховуючи ці докази, слід дійти висновку, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП, а саме - виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах дії особливого періоду.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його характеризуючі дані, ступінь його вини, суд вважає доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеного санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до п.12 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Керуючись статтями 280, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів - Миколаїв. ГУК/Миколаївськ. р-н/21081100, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0014230, код класифікації 21081100).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.В. Козаченко