Справа № 331/4598/25
Провадження № 3/331/1622/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Каретник Ю.М., розглянувши матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшли справи з протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 130 КУпАП і за ч.5 ст. 126 КУпАП, які постановою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 12 серпня 2025 року у справі № 331/4600/25, провадження №3/331/1623/2025, на підставі ст.36 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

Об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП присвоєний №331/4598/25, провадження №3/331/1622/2025.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №399505 від 22.07.2025 зазначено, що 22.07.2025 о 17:17, м. Запоріжжя, вулиця Запорізька, 4, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував тз Daewoo nexia, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки. Від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування ТЗ згідно ПДР. Про повторність попереджений, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 399510 від 22.07.2025 зазначено, що 22.07.2025 о 17:17, м. Запоріжжя, вулиця Запорізька, 4, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував тз Daewoo nexia, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування таким ТЗ. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме: вже раніше притягався до відповідальності постановою серії ЕНА 2660418 за ч.4 ст. 126 КУпАП від 23.07.2024, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

У дане судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Василенко О.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону ОСОБА_1 , зазначений у матеріалах справи, та про доставку судової повістки на електронну пошту захисника. У той же час, від захисника Василенка О.В. 21.10.2025 до суду надійшла заява про подальший розгляд справи за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника суддя враховує, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи, встановлене у ч.1 ст.268 КУпАП, не є абсолютним, а ч.2 ст.268 КУпАП не передбачає обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 та ч.5 ст. 126 КУпАП. Тому дотримуючись необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисник з`являлися у судові засідання, брали участь у дослідженні усіх наявних у матеріалах справи доказів, у тому числі й приводили свідка, яка була допитана у їх присутності, суддя вважає за можливе клопотання захисника задовольнити і продовжити розгляд даної справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

У той же час, під час розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник адвокат Василенко О.В. заявили клопотання про закриття провадження у даній об`єднаній справі у зв`язку з відсутністю подій і складів інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Це клопотання вони обґрунтовували тим, що на дослідженому суддею відеозаписі чітко зафіксовано, що через кілька секунд після зупинки автомобіля, яким, за твердженням співробітників поліції, керував ОСОБА_1 , саме він відчинив передні праві пасажирські двері. У подальшому на відеозаписі було зафіксовано, що за кермом цього автомобіля була жінка, а ОСОБА_1 сидів саме на передньому пасажирському сидінні. При цьому, хоча співробітники поліції і говорили про те, що він пересідає на пасажирське сидіння, але цей факт на відеозаписі зафіксовано не було, а часу, який пройшов з моменту зупинки автомобіля до моменту відкриття передніх пасажирських дверей ОСОБА_1 було явно недостатньо для того, щоб він міг пересісти із водійського сидіння на пасажирське, а жінка могла б зайняти водійське сидіння. Тому ОСОБА_1 та його захисник наполягали на тому, що матеріалами справи беззаперечно не підтверджено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, що виключає його відповідальність за ч.3 ст.130 та ч.5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 зазначено: п.4 розділу I: ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість; п.6 розділу І: огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 з наступними змінами: п.3 - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я; п.6 - водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; п.7 - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Сукупний аналіз наведених положень нормативно-правових актів свідчить про чітко визначений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, зміст таких норм вказує на їх імперативний характер без прояву дискреційних повноважень поліцейського як таких, а отже тягнуть за собою обов`язкове виконання водіями, у яких виявлені ознаки відповідного виду сп`яніння, вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України в частині проходження огляду за вимогою працівника поліції у встановленому законом порядку з метою подальшого підтвердження чи спростування раніше виявлених ознак, рівно як і вимагають беззаперечне дотримання закріпленої процедури працівниками патрульної поліції при здійснення ними огляду на стан сп`яніння осіб, які керують транспортними засобами.

У той же час, суддя звертає увагу на те, що для кваліфікації дій особи за ч.3 ст. 130 КУпАП та за ч.5 ст. 126 КУпАП необхідно довести, зокрема, факт того, що особа дійсно керувала відповідним транспортним засобом у вказаний у протоколах про адміністративні правопорушення час і у вказаному місці.

Як встановлено у ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку суддею із матеріалів об`єднаної справи було встановлено таке.

У рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП в Запорізькій області ДПП від 22.07.2025 зазначені обставини зупинки 22.07.2025 транспортного засобу Daewoo nexia, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на місці зупинки. Від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування ТЗ згідно ПДР. Про повторність попереджений. Також було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував ТЗ, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. У зв`язку з цим щодо нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до направлення на огляд до КНП «ОКЗНПД та СХЗ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.07.2025 у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд із застосуванням спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку із виявленням ознак наркотичного сп`яніння. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія.

Із довідок інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП встановлено, що ОСОБА_1 має повторність за ст.130 КУпАП (притягався до відповідальності постановами суддів від 22.10.2024 та від 22.01.2025), а також за ч.4 ст.126 КУпАП (постановою серії ЕНА №2660418 від 23.05.2024), посвідчення водія отримував.

Відповідно до копії постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2024 та копії постанови Запорізького апеляційного суду від 21.03.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2, ч.5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2660418 від 23.07.2024, ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу власником автомобіля Daewoo nexia, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 .

У витязі з підсистеми «Адмінпрактика» зазначено зафіксовані випадки порушення ОСОБА_1 ПДР.

У той же час, при перегляді відеозапису подій 22.07.2025 (джерело: import, записано: 0164810), було встановлено, що транспортний засіб Daewoo nexia, д.н.з НОМЕР_2 , рухався вулицею, повернув праворуч і зупинився о 17:17:57 год. А вже о 17:18:02 год. відчинилися передні пасажирські двері і з автомобіля (саме з переднього пасажирського сидіння) почав виходити ОСОБА_1 . На інших долучених до справи відеозаписах зафіксовано, що поліцейські вирішили зупинити автомобіль Daewoo nexia, бо за кермом його мав бути ОСОБА_1 , якого напередодні зупиняли. Після зупинки автомобіля Daewoo nexia поліцейські вийшли зі свого автомобіля і почали говорити про те, що ОСОБА_1 пересаджується на пасажирське сидіння. Однак, самого цього факту на відеозаписі не зафіксовано. ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем факт того, що він пересів на пасажирське сидіння. При цьому, на відеозаписі зафіксовано, що за кермом автомобіля була жінка. У подальшому працівниками патрульної поліції під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, у результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також під час перевірки документів водія встановлено факт позбавлення його права керування транспортними засобами та факт притягнення до адміністративної відповідальності у минулому, що також стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, як вбачається із відеозапису (джерело: import, записано: 0164810), між зупинкою автомобіля Daewoo nexia, д.н.з НОМЕР_2 , о 17:17:57 год. до моменту відчинення передніх пасажирських дверей о 17:18:02 год. та виходу з автомобіля (саме з переднього пасажирського сидіння) ОСОБА_1 пройшло лише 05 секунд, що явно не достатньо для того, щоб двоє дорослих людей обмінялися місцями на передніх сидіннях в автомобілі, як про те вказували на відеозаписах поліцейські. Тому суддя приходить до висновку про те, що матеріалами об`єднаної справи не підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем Daewoo nexia, д.н.з. НОМЕР_2 , 22.07.2025 о 17:17 год. у м. Запоріжжі по вулиці Запорізькій, 4.

Суддя враховує, що відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст. 129 Конституції України, до яких відносяться, зокрема, забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на підставі досліджених доказів суддею не було беззаперечно встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Daewoo nexia, д.н.з. НОМЕР_2 , 22.07.2025 о 17:17 год. взагалі, і тим більше з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Тому, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №399505 та серії ЕПР1 №399510 від 22.07.2025 не можуть бути визнані належними доказами у даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені у них, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б у судді жодних сумнівів щодо їх належності та допустимості.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Крім того, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, акцентовано увагу на тому, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, суддя зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за викладених вище обставин суддя приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт керування ним транспортним засобом і порушення вимог ПДР, до суду надано не було.

У той же час, суддя не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , яка допитувалася суддею за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника, оскільки вона розповідала про події, які відбулися на вул. Червоній у м. Запоріжжі, а у даному випадку події відбувалися на вул. Запорізькій у м. Запоріжжі.

При цьому, суддя також враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до висновку про закриття провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю подій і складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП.

При цьому, у зв`язку із закриттям об`єднаної справи про адміністративні правопорушення судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю подій і складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Юлія КАРЕТНИК