Справа №: 343/637/25
Провадження №: 3/343/307/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області у складі: судді Монташевич С.М., з участю секретаря судового засідання - Шикор Г.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Воробця Р.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №281848 від 26.03.2025, 26 березня 2025 року о 01:59 год у м. Долина по вул. Обліски Калуського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вичненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, указав, що він 26.03.2025 о 01:59 не керував транспортним засобом, був пасажиром. Коли до нього підійшли працівники поліції, вони почали вимагати, щоб він пройшов огляд на факт вживання алкоголю. Однак він відмовився від цього, вказавши, що він був пасажиром, проте вони на це не реагували.

Захисник Бабича Я.І. подав клопотання про закриття провадження, в якому вказав, що свою вину, у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не визнає, а дії поліцейського по складенню протоколу вважає такими, що не відповідають визначеній законодавством процедурі.

Так, як пояснював його підзахисний у судовому засіданні, повернувшись із-за кордону, він зі своїм товаришем ОСОБА_2 розвозили передачі людям. По дорозі вони заїхали на автозаправну станцію, що в. Долина по вул. Обліски, де зустріли поліцейських. Між останніми та його товаришем виник конфлікт через їх перебування на АЗС в коменданську годину, в ході якого перші стали їм погрожувати, що "вони довго їздити не будуть". Він не брав участі в суперечці, відлучився випити енергетичний напій. Коли повернувся, намагався заспокоїти колегу. Вони сіли в мікроавтобус: ОСОБА_3 - за кермо, а ОСОБА_1 - на переднє пасажирське сидіння та мали намір їхати на вул. Грушевського в місті Долина, куди повинні були доставити передачу. Поліцейські поїхали вслід за ними. Однак по дорозі вони потрапили у вибоїну, в результаті чого передачі (посилки), які знаходились у транспортному засобі, попадали та поперевертались. Вони заїхали на мийку, де зупинились, щоб поскладати посилки. ОСОБА_3 вийшов з мікроавтобуса та через задні двері почав складати передачі, а ОСОБА_1 допомагав йому з салону. В цей час до них під`їхали працівники поліції та запропонували чомусь саме ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Останній з самого початку стверджував, що він не був за кермом. З приводу даної обставини знову виникла суперечка між поліцейськими та ОСОБА_3 , в яку його підзахисний не втручався, проте постійно стверджував, що не керував автомобілем та з цих підстав відмовився від огляду. Дані обставини підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_3 , який був допитаний як свідок, а також вказані події зафіксовані на відеозаписі, що долучений працівниками поліції, та рапорті поліцейського.

Таким чином, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а факт перебування особи в транспортному засобі з ознаками алкогольного сп`яніння та невиконання ним фунцій водія не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, працівники поліції, маючи можливість на місці перевірити пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та ОСОБА_3 , який зробив повідомлення, що саме він є водієм, не з`ясовували дану обставину, не провели огляд ОСОБА_3 , який поводив себе неадекватно та виражався в їх сторону нецензурними словами. В той же час правомірна поведінка ОСОБА_1 , який виконував всі вимоги працівників поліції, стала підставою "якоби для проведення безпідставного його огляду на стан алкогольного сп`яніння" та складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним доказом винуватості особи у вчиненні нею адміністративного правопорушення, якщо він не підтверджений іншими доказами. Враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є однією з обов`язковим ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просив провадження у справі щодо останнього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

ІІI. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надано такі досліджені в судовому засіданні докази та відеозаписи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281848 від 26.03.2025, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, яке поставлено в провину ОСОБА_1 . У протоколі наявні відмітки про те, що останній від надання пояснень та отримання копії протоколу відмовився (а.с. 1). Копія протоколу направлена ОСОБА_1 поштою, на що вказує супровідний лист (а.с. 7), проте доказів її отримання не надано. У судовому ж засіданні ОСОБА_1 ствердив, що копію протоколу він ні на місці події, ні поштою не отримував;

- зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281848 від 26.03.2025, згідно з яким ОСОБА_1 ознайомлено з тим, що його відсторонено від керування транспортним засобом марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , протягом 24 годин. У наявна відмітка про відмову від його підписання (а.с. 2).

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (за допомогою Драгер 6820), в якому виявленими ознаками алкогольного сп`яніння вказано: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. У графі "Результати огляду на стан сп`яніння" зазначено: "Відмовився". У графі "З результатами згоден" вказано " ОСОБА_1 , відмовився". Зазначено посаду, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.П. та підпис особи, яка склала акт (а.с. 3);

- декларацію про відповідність № 2/23733900 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5432, яке чинне до 09.10.2025, згідно з якими газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, а мундштуки до приладу Drager - вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів (а.с. 10, 11);

- направлення, складене 26.03.2025 о 02:16 год, на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП "Долинська БЛ" ОСОБА_1 . У направленні виявленими ознаками сп`яніння вказано: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У графах "Огляд проводився за допомогою" та "Результати огляду" зазначено "не проводився, відмовився". Направлення підписане працівником поліції, який його склав (а.с. 4);

- довідки про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 з терміном дії з 28.06.2024 до 28.06.2054 та про належність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіля марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 6, 7);

- відеозапис на оптичному диску DVD-RW 4х4,7GB (а.с. 12), на якому містяться п`ять відеозаписів:

на відеозиписі NVXB0717 з відеореєстратора 26.03.2025 о 01:59 зафіксовано як транспортний засіб марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , здійснює рух - виїжджає із заправки. У слід за ним їдуть працівники поліції. Транспортний засіб марки "Ford Transit" здійснює поворот на іншу заправку (мийку), зупиняється, до нього підходить працівник поліції. О 02:00 відео припиняється;

на відеозаписі 0000000__0002 26.03.2025 з 01:57 до 02:12 зафіксовано, як працівники поліції підходять до транспортного засобу марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , та просять чоловіка, який знаходиться в його салоні (вхід до якого з правої сторони від водія), вийти з нього. Поліцейський з`ясовує в нього, чому він не зупинився на проблискові маячи, на що він відповів, що за кермом не їхав (01:58). В цей час до автомобіля підходить інший чоловік (з бородою), який запитує в поліцейських, хто вони, на що працівник поліції представляється. Поліцейський просить першого чоловіка пред`явити документи для встановлення його особи, на що він знову вказує, що він не водій (02:00:18). Другий чоловік (з бородою) розмовляє з поліцейським у грубій формі та виражається нецензурною лайкою, намагається відвести в сторону свого колегу, з яким хоче переговорити. Працівник поліції просить не вчиняти таких дій та пропонує особі, якого вважає водієм, пройти огляд на факт вживання алкоголю, що той знову заперечує (02:02:16-02:02:20). Чоловік з бородою сперечається із працівниками поліції, намагається закритися в салоні автомобіля, вказує, що вони є співробітниками однієї фірми, тому він має право говорити від його імені (від імені Ярослава) та продовжує суперечку. Поліцейський роз`яснює, що чоловік їхав у комендантський час, тому був зупинений. Чоловік з бородою продовжує сперечатися з працівником поліції. О 02:11 поліцейський повідомляє чоловіку (особу якого встановлено з бази даних - ОСОБА_1 ), якого вважає водієм, що останній заперечує (02:10:52), що від нього чути запах алкоголю, пропонує пройти тест на факт вживання алкоголю, на що він відповідає: "Я не водій, чому я маю проходити огляд?" (02:12:10). При цьому поліцейський також роз`яснює йому можливість пройти огляд на факт вживання алкоголю у лікувальному закладі;

на відеозаписі 0000000__0003 продовжено фіксування подій, під час яких поліцейський вказує, що від ОСОБА_1 чує запах алкоголю та запитує, чи буде він проходити огляд на факт вживання алкоголю. Водночас працівник поліції роз`яснює право пройти огляд у медичному закладі. Чоловіки продовжують сперечатися з працівниками поліції. На запитання поліцейських, чи проходить огляд на місці, чи їде в медичний заклад для проходження тесту на вживання алкоголю, останній о 02:14 відповідає відмовою. Від отримання копії протоколу також відмовляється, просить передати справу до суду, оскільки він не був водієм. Продовжується перепалка між чоловіком з бородою та поліцейськими, під час якої перший збиває нагрудну камеру із форменного одягу працівника поліції. Після цього поліцейський відправляється у службовий автомобіль для складення адмінматеріалів. ОСОБА_1 з`ясовує, чи зможе він виїжджати за кордон через ситуацію, яка склалася, на що отримує відповідь, що він може керувати транспортним засобом до тих пір, поки суд не прийме рішення. В цей час на фоні чути, як чоловік з бородою продовжує конфліктувати з працівником поліції;

на відеозаписах 0000000__0004 та 0000000__0005 продовжено фіксування подій. О 02:42 поліцейський видруковує протокол. Надалі зафіксовано, що поліцейський повідомляє, що водій та пасажир уже відстуні, тому нема кого ознайомлювати із матеріалами справи, копія протоколу буде направлена поштою, а транспортний засіб залишено по місцю зупинки. Відео припинено о 02:57.

Відеозаписи на диску є послідовними та записані у хронологічнному порядку. Рух транспортного засобу зафіксовано на відеореєстратор патрульного автомобіля, процедура огляду водія (відмови від проходження такого огляду) на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на бодікамеру.

До адмінматеріалів також долучено рапорт від 26.03.2025, в якому 26.03.2025 о 02:46 зафіксовано факт повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_3 про те, що "в м. Долина по вул. Обліски, 36 зупинили працівники поліції на а/м "Аутлендер", поводяться неадекватно, говорили, що колега водій в стані сп`яніння, виписали штраф по ст. 130 КУпАП, морально тиснуть на колегу водія. Працівники поліції на контакт не йдуть, ігнорували заявника, простягали руки. В ході суперечки розбили бодікамеру, говорять, що це зробив заявник. Заявник вказує, що самостійно був за кермом" (а.с. 9);

Однак суд звертає увагу, що рапорт поліцейського є лише внутрішнім документом, який не підтверджує та не спростовує факт вчинення правопорушення, а фіксує, в даному випадку, повідомлення на лінію 102 від одного з учасників події з власними трактуваннями обставин, які мали місце, які підлягали додатковій перевірці, проте доказів реагування на таке повідомлення та результатів його перевірки до матеріалів даної справи не долучено.

У свою чергу захисник у спростування винуватості свого підзахисного подав клопотання про закриття провадження, що описано вище, а також клопотав про виклик свідка ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_3 показав, що 25.03.2025 він допомагав товаришу ОСОБА_1 розвозити посилки, які він привіз із Республіки Німеччина. Останній тільки повернувся із рейсу, був утомлений. Вони заїхали на заправку, де попили каву, а ОСОБА_5 випив енергетик. Після цього за кермо сів уже він (свідок). Біля кафе "Імпреза", що в. м. Долина, він "газанув", від чого всі посилки попадали. Вони зупинились, щоб їх поскладати і в цей час до них під`їхали працівники поліції, з якими у нього виникла суперечка ще коли вони були на АЗС. Один поліцейський "забрав" ОСОБА_1 , інший - не пускав його до нього, тому він знову почав сваритись з поліцейським, важаючи, що вони безпідставно прискіпуються до них та погрожують. Поліцейські не реагували на їх пояснення, тому після інциденту він зателефонував на лінію 102, де повідомив, на його думку, про неправомірність дій останніх.

V. Оцінка суду та застосовані норми права:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення". Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Згідно із даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281848 від 26.03.2025, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Протокол складений та підписаний уповноваженою на те особою, з заповненням необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. Суть правопорушення у протоколі викладена та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено, в тому числі і відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас з матеріалів адміністративної справи випливає, що під час їх оформлення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була присутня, їй не було вручено протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, а отже ОСОБА_1 не був ознайомлений з пред`явленим йому звинуваченням належним чином.

Крім того, йому не були роз`яснені його права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Зазначена бездіяльність уповноваженої посадової особи негативно впливає на процесуальне положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в умовах рівності та змагальності сторін є недопустимим. При цьому відмітка у протоколі, що ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, у тому числі щодо обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності, оскільки такі пояснення йому не було запропоновано надати, що підтверджується даними відеозапису, здійсненого працівником поліції.

Таким чином, суд констатує факт порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист.

Протокол про адміністративне правопорушення містить в собі фактичні дані про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, суд, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, оцінює протокол нарівні з іншими доказами по справі, перед якими він не має переваги та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі суд приймає відповідне рішення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що підтверджена належними і достатніми доказами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.3 розділу 1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, є запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортним засобому стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або ж керування транспортним засобом та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке.

Джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Щодо виявлених порушень під час його складення суд зазначив вище.

При цьому, обставини, зазначені в протоколі повинні бути підтверджені іншими доказами.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281848 від 26.03.2025, ОСОБА_1 поставлено у провину керування транспортним засобом марки "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

При цьому, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП закон пов`язує виключно з керуванням такою особою транспортним засобом, що має бути доведеним. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення було наведене в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом-виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі».

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Таким чином, керування транспортним засобом, це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а також під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Перебування особи поруч з автомобілем (або в автомобілі) з ознаками алкогольного сп`яніння не є доказом керуванням останньою автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та, відповідно, доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Для того, щоб виявити факт керування автомобілем у стані сп`яніння, транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. Коли ж особа перебуває у транспортному засобі, або ж поруч із ним висновок про факт керування автомобілем не є вірним.

ОСОБА_1 , як на місці події, так і в судовому засіданні, категорично заперечує, що він керував транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин, а відповідно не повинен був проходити медичний огляд.

З відеозапису встановлено, що службовий автомобіль поліцейських слідує за транспортним засобом "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , який, заїхавши на автомийку, зупиняється. Відеозаписом не зафіксовано, хто саме ним керував. Всередині буса (не за кермом) був ОСОБА_1 , позаду нього - свідок ОСОБА_3 . Останні в судовому засіданні пояснили, що в цей час вони складали посилки, які розсипалися в автомобілі. Коли працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , він відразу повідомив, що не є водієм даного транспортного засобу. В ході розмови він також неодноразово на цьому наголошував, однак поліцейські жодного разу не запитали, хто був за кермом. Не встановили вони вказаної обставини і в іншої присутньої на місці події особи - ОСОБА_3 , який, будучи допитаний як свідок, суду вказав, що саме він був водієм автомобіля "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_3 , до його зупинки. Вказане означає, що підстави для підозр ОСОБА_1 у працівників поліції були, однак такого припущення явно недостатньо. Воно повинно бути перевірене, чого поліцейські не дотримались.

Припущення, яке б воно не було вірогідне, не можна покласти в основу рішення про винуватість ОСОБА_1 , якщо інші докази відсутні. А в даному випадку не тільки відсутні інші докази, а й дана обставина спростована показаннями допитаного в судовому засіданні свідка, які відповідають тим обставинам, що зафіксовані на відеозаписі працівників поліції.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02), пункт 1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року (заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості.

За змістом вказаної статті особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні №23-рп/2010від 22грудня 2010року Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Суддя не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з частиною 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суддя не може залишити без уваги частину обставин вказаних особою що притягується до адмінстративної відповідальності, лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З досліджених судом доказів, в суду сформувалися обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю доказів фактичних обставин вчинення ним правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

З огляду на вищенаведене, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у даному випадку відсутні.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо обставин події, не доведено достатніми доказами, що є підставою для закриття провадження у справі, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, керуючись ст.ст.7, 9, 130, 245, 247, 251, 254, 256, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М.Монташевич