Провадження № 3/127/6853/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2025 року о 00 год 06 хв у місті Вінниця по вулиці Миколи Оводова (Козицького) 62-А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом VEVI номерний знак НОМЕР_2 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

До судового засідання ОСОБА_1 з`явився, суду пояснив, що дійсно їхав на електросамокаті, проте вважав, що електросамокат не є механічним транспортним засобом, потужність електросамокату VEVI становить до 500 ват. Крім того, зазначив що на відео не зафіксовано моменту зупинки та руху. Щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду, так як вважав зупинку неправомірною.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як прямо слідує з диспозиції означеної статті, відповідальності, за визначених нею умов, підлягає особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Означений пункт 1.10 ПДР розрізняє декілька видів транспортних засобів, що класифікуються за різними підставами.

Згідно з п.1.10 ПДР, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

Згідно з п.1.10 ПДР, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з п.1.10 ПДР, мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Згідно з п.1.10 ПДР, велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Згідно з п. 1.10 ПДР, причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Згідно з п 1.10 ПДР, рейковий транспортний засіб - трамвай та платформи із спеціальним обладнанням, що рухаються трамвайними коліями.

Електросамокат, який має електродвигун потужністю до 4 кВт, підпадає під нормативне визначення «мопед», оскільки є двоколісним транспортним засобом. А якщо потужність двигуна електросамоката не більше 3 кВт він є немеханічним транспортним засобом.

Окрім того, стаття 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-IX від 24.02.2023 зазначає, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Тобто, стаття 1 Закону № 2956-IX від 24.02.2023 прямо передбачає, що електросамокат є транспортним засобом, ідентифікуючи його як «електричний колісний транспортний засіб».

Поряд з цим, диспозиція статті 130 КУпАП не розрізняє механічні та немеханічні транспортні засоби, електричні та неелектричні, двоколісні та багатоколісні, мопеди, мотоцикли та велосипеди, рейкові та нерейкові тощо, а передбачає відповідальність, за визначених нею умов, для осіб, які керують будь-якими транспортними засобами.

Також суд зауважує, що суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 130 КУпАП є «особа, яка керує транспортним засобом». Про це свідчить формулювання самої диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП: «керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані … сп`яніння», «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження…огляду…».

Обсяг поняття: «особа, яка керує транспортним засобом» ширший від обсягу поняття: «водій».

Так, відповідно до визначення п.1.10 ПДР, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, кожен водій є «особою, яка керує транспортним засобом», однак не кожна особа, яка керує транспортним засобом, обов`язково має бути водієм.

Особа, яка керує транспортним засобом, може і не мати статусу водія за визначенням пункту 1.10 ПДР, проте це не позбавляє її бути суб`єктом адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Суд наголошує, що диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП не є бланкетною нормою, оскільки не встановлює безпосередньої відповідальності за порушення водіями механічних транспортних засобів вимог підпункту «а» пункту 2.9 ПДР (заборона водієві керувати ТЗ в стані сп`яніння) та пункту 2.5 ПДР (обов`язок водія ТЗ пройти на вимогу поліцейського медичний огляд на стан сп`яніння).

Відповідальність, передбачена статтею 130 КУпАП, настає за конкретно визначенні в диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП дії особи:

- керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння

або

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Такі вищевказані дії особи, яка керує транспортним засобом, є протиправними в силу прямої вказівки диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП. І тому вже немає юридичного значення, чи становлять ці дії при цьому порушення водієм вимог пп. «а» п. 2.9 ПДР або п. 2.5 ПДР, чи не становлять (по причині відсутності в особи, яка керує транспортним засобом, статусу водія, або по причині, що транспортний засіб, яким керує особа, не є механічним).

Відтак, та обставина, що електросамокат не є механічним транспортним засобом, а тому на особу, яка ним керує, не поширюються вимоги розділу 2 Правил дорожнього руху «ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ», сама по собі не звільняє особу, яка керує електросамокатом в якості немеханічного транспортного засобу, від відповідальності, передбаченої відповідною частиною статті 130 КУпАП, за керування цим немеханічним транспортним засобом в стані сп`яніння або за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 під час керування означеним електросамокатом не мав статусу «водій» за визначенням пункту 1.10 ПДР, оскільки, як він повідомив, і що не спростоване іншими матеріалами справи, електросамокат, яким він керував, має потужність електродвигуна не більше 3 кВт.

Як зазначалось вище, згідно з п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

При цьому, згідно з положеннями пункту 2.13 Правил дорожнього руху, право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.

Згідно з означеним пунктом 2.13 ПДР, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Т - трамваї та тролейбуси.

З системного аналізу положень пунктів 1.10 та 2.13 Правил дорожнього руху прямо вбачається, що для керування електросамокатом, який не є механічним транспортним засобом (потужність електродвигуна не більше 3 кВт), посвідчення водія не потребується, оскільки категорія права керування для немеханічних транспортних засобів законом не передбачена.

Відтак, особа, яка керує немеханічним транспортним засобом, в т.ч. електросамокатом, не є «водієм» за визначенням п.1.10 ПДР (за критерієм не передбачення законом для керування таким ТЗ посвідчення водія).

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_1 не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР. При цьому він є суб`єктом відповідальності, передбаченої диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП «особа, яка керує транспортним засобом». У визначенні санкції частини 1 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 має статус не «водій», а «інша особа».

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено різні санкції в залежності від наявності або відсутності в особи, яка керувала транспортним засобом, статусу водія:

- на водіїв накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (без позбавлення права керування транспортними засобами).

Тобто на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, яка, за обставинами вчинення, не мала статусу водія, санкцією частини 1 статті 130 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами в якості додаткового стягнення не передбачено.

Наявність складу адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 480764 від 12.10.2025 року, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився; письмовим направленням водія до проходження на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 12.10.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку; рапортом інспектора управління патрульної поліції від 11.10.2025 року; безперервними відеозаписами з портативних відеореєстраторів 468776 та 472299.

Згідно рапорту поліцейського взводу № 1 роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенант поліції Богдана Тарасюка від 11.10.2025 року, під час несення служби у складі наряду Юнкер-107 спільно з інспектором взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Яремчуком А.В., було здійснено патрулювання території м. Вінниця. Так, за адресою: м. Вінниця, вул. Оводова 62А, було зупинено ТЗ електросамокат VEVI, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

У ході спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів.

ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі за участю лікаря-нарколога. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у передбаченому законом порядку. Подія фіксувалася на портативні відеореєстратори № 468776, 472299

З відеозаписів, долучених до протоколу чітко вбачається факт керування ОСОБА_1 електросамокатом VEVI номерний знак НОМЕР_2 , факт наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі

Крім того, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заперечував факту керування ним транспортним засобом на момент зупинки, а також факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Наявні в матеріалах справи докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом і знаходиться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, оскільки досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, відомості про його неосудність відсутні.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП при вирішенні питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нею, а також іншими особами нових правопорушень, суд враховує: характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної шкідливості, особу порушника, ступінь її вини. А тому суд вважає за доцільне задля досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у статті 23 КУпАП, застосувати до ОСОБА_1 як до «іншої особи» (не водій) передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 7, 9-12, 23, 30, 33-35, 40-1, 221, 245, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: