справа № 631/1186/25
провадження № 3/631/628/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко Ірина Олександрівна, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшли адміністративні матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 жовтня 2025 року справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП об`єднано в одне провадження, присвоєно їм єдиний номер справи № 631/1186/25, провадження № 3/631/628/25.

За ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 106-1, 106-2, 162, 172-10 - 172-20, 173, 173-1, частинами другою і третьою статті 173-8, статтями 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188-22, 203 - 206-1, розглядаються протягом доби, статтями 146, 160, 173-2, 185-1, 212-7 - 212-20 - у триденний строк, статтями 46-1, 166-9, 176 і 188-34 - у п`ятиденний строк, статтями 101-103 цього Кодексу - у семиденний строк.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судова повістка була неодноразово направлена особі, стосовно якої ставиться питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності, шляхом SMS повідомлення на номер мобільного телефону, що зазначено у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 700750, серії ВАД № 700751 від 10 жовтня 2025 року, та у заявах ОСОБА_1 про отримання електронних судових повісток від 10 жовтня 2025 року, проте ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяв щодо відкладення розгляду справи не надав.

З урахуванням вимог КУпАП суддя доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , приймаючи до уваги те, що особа, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, своєчасно сповіщена про місце і час судового засідання, клопотання про відкладення розгляду справи не надала.

При вирішенні зазначеного питання суддя приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступного.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 700751 від 10 жовтня 2025 року вбачається, що 10 жовтня 2025 року близько 16 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, під час якого кричав та висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого в останньої розболілась голова, чим вчинив повторне порушення протягом року, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 700750 від 10 жовтня 2025 року вбачається, що 10 жовтня 2025 року близько 16 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини у присутності спільної дитини ОСОБА_3 , чим завдав дитині душевного стресу, розболілась голова та вчинив домашнє насильство відносно дитини психологічного характеру, чим вчинив повторне порушення протягом року, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, що унормовано ч. 2 ст. 251 КУпАП.

З аналізу наведених норм убачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, що встановлює виявлені порушення.

З протоколів про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 700751 від 10 жовтня 2025 року та Серії ВАД № 700750 від 10 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 інкрімінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з частиною 3 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до частини 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що визначено ст. 9 КУпАП.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення. Отже,склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Виходячи з цього, склад адміністративного проступку можна визначити як сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення.

Повнота і цілісність цієї системи є необхідною умовою для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є правопорушенням.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення це зовнішній прояв суспільно-небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Встановлення ознак об`єктивної сторони дає змогу з`ясувати наявність складу адміністративного правопорушення в діях особи, належно кваліфікувати адміністративний проступок, а також розмежувати його від інших адміністративних правопорушень.

Отже, однією із обов`язкових складових є зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення.

Іншими словами, посадова особа має чітко вказати у протоколі діяння, що інкримінується потенційному правопорушнику, передбачене чинним законодавством і за порушення якого настає адміністративна відповідальність, у даному випадку за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, тобто, зазначити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.

За змістом диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в повторному протягом року умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, у тому числі і стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відтак, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, об`єктивну сторону правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Пунктом 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII).

Отже, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, за умови якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відтак, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, в розумінні ЄСПЛ, беззаперечно, обумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні по справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суддею встановлено, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення факти та події.

З пояснень ОСОБА_4 , наданих на ім`я т.в.о. начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковника поліції Р. Пеленчука, вбачається, що 10 жовтня 2025 року близько 16 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 почав сварку з ОСОБА_2 , під час якої була присутня їх донька. ОСОБА_1 виражався на ОСОБА_2 нецензурною лайкою, принижував її людську гідність та людську мораль. Після того, як вона зателефонувала до поліції ОСОБА_2 разом з донькою пішли з домоволодіння у невідомому напрямку.

З пояснень ОСОБА_2 , наданих на ім`я т.в.о. начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковника поліції Р. Пеленчука, вбачається, що 10 жовтня 2025 року близько 16 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , під час відпочинку та вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 почав з нею сварку на побутовому грунті, а саме він почав виражатись нецензурно. При сварці була присутня їх донька. У ході сварки вона взяла свою дитину та пішла до іншого домоволодіння.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих на ім`я т.в.о. начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковника поліції Р. Пеленчука, вбачається, що 10 жовтня 2025 року близько 16 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , він вживав алкогольні напої з ОСОБА_4 та колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час чого у нього з колишньою дружиною почалася сварка на побутовому грунті, а саме почали виражатись нецензурною лайкою один на одного. У ході сварки була присутня його донька.

Вказані пояснення не містять зазначення того, що внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілих.

Навіть із заявою про вчинене кримінальне порушення зверталась свідок ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 .

Отже, будь яких доказів того, що від дій ОСОБА_1 була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілих матеріали справи не містять.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є недоведеним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За приписами ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, і постанов у про закриття справи (п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП).

За ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

В зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 251, 254, 256, 268, 278, 280, 283 285, 287, 291, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І. О. Пархоменко