Справа № 361/9941/24 Головуючий в суді І інстанції - Анікушин В.М.
Провадження № 33/824/5155/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 вересня 2024 року, о 19 годині 24 хвилини, поблизу будинку № 2 по вулиці Кошового в селі Шевченково Броварського району Київської області керував транспортним засобом, а саме мотоблоком марки «Kentavr», б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Drager» чи в медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано на відеозаписі з бодікамери № 19, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказано, що постанова судді є незаконною, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що працівниками поліції не було проведено огляду, не було проведено перевірки на наявність запаху алкоголю з порожнини рота, на наявність порушення координації рухів, перевірки на порушення мови, на наявність вираженого тремтіння пальців рук. Вказав, що поводився адекватно в обстановці, що сталася. Вважає, що працівниками поліції не було доведено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, що спиртного він не вживав і у стані сп`яніння не перебував. Крім того вказав, що наявні в матеріалах справи докази не доводять поза розумним сумнівом його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив про те, що відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, відсутня його вина у вигляді умислу та необережності. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 ,який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не перевірили наявність ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з відеозапису з бодікамер вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього запаху алкоголю з порожнини рота та свою підозру про вживання ним алкогольних напоїв, після чого неодноразово запропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Крім того, суд звертає увагу на те, що ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із викладеним суд вважає доведеним, що працівники поліції перевірили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про які йому було повідомлено.

Крім того, в судовому засіданні в залі суду ОСОБА_1 надаючи пояснення по справі вказав про те, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння мотивуючи це тим, що злякався.

Доводів на спростування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в апеляційній скарзі та в судовому засіданні не надано і не наведено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька