справа № 619/4757/25
провадження № 3/619/1925/25
ПОСТАНОВА

іменем України

22 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Пруднікової О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Судом встановлено, що 24.07.2025 об 11 год. 35 хв. в с-щі Солоницівка, вул. Сумський Шлях, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus LX 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, здійснив аварійну ситуацію автомобілю, який рухався на зустріч, в результаті чого цей автомобіль змінив швидкість руху та напрямок руху.

Адвокат Бугай О.С. надіслала до суду заяву, в якій просить повернути Відділу поліції № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , 1978 р.н., для належного оформлення, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням п. 2 Інструкції з оформлення в МВС України, затвердженої Наказом МВС України від 03.03.2020 № 217 і з матеріалів справи не вбачається, чому порушений строк складання протоколу. Також в положенні п. 3 розділу ІІ Інструкції визначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено свідчить про те, що усунення недоліків після підписання протоколу особою, щодо якої він складений, здійснюється шляхом складання нового протоколу. ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 013371 було підписано з передбаченою відповідальністю за ч. 4 ст 122 КУпАП. Інструкція передбачає, що в разі необхідності будь-яких виправлень повинен складатися новий протокол, чого співробітники поліції не зробили, здійснили виправлення без відома ОСОБА_1 і направили в суд матеріали за більш кваліфікуючою частиною статті. У жодному документі, сформованому співробітниками поліції не зазначено про використання службового пристрою відеофіксації. Відеозапис, долучений до протоколу містить назву WhatsApp Video 2025-08-08 at 15.16.39. З назви вбачається, що вказаний запис зроблено на власний мобільний телефон співробітника поліції або іншої сторонньої особи і датоване вказане відео 08.08.2025, коли «подія» датована 24.07.2025. «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями».

Справа призначалася до розгляду у судові засідання на 25.08.2025, 07.10.2025, 14.10.2025, 17.10.2025 та 22.10.2025.

07.10.2025, 17.10.2025 та 22.10.2025 на адресу суду за допомогою системи «Електронний суд» надходили заяви адвоката Бугай О.С. про відкладення розгляду справи з різних причин.

Заява адвоката Бугай О.С. про відкладення розгляду справи від 22.10.2025 обгрунтована тим, що вона та ОСОБА_1 є помічниками народного депутата України і на 22.10.2025 призначене засідання Верховної Ради України, перед засіданням та після народний депутат з помічниками буде брати участь у підготовці законопроєктів та поправок, на підтвердження чого надала проєкт порядку денного пленарних засідань ВРУ на 21-24 жовтня 2025 року.

У судове засідання призначене на 22.10.2025 адвокат Бугай О.С. та ОСОБА_1 не з`явились.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-недопустити судовий процесу безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема справа про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП не входять до переліку справ передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,

Суд вважає, що протягом часу перебування справи на розгляді суду ОСОБА_1 мав можливість реалізувати надані йому процесуальні права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в т.ч. через його захисника адвоката Бугай О.С. При цьому, заявлена захисником як підстава для відкладення розгляду справи обставина, що перед засіданням та після народний депутат з помічниками буде брати участь у підготовці законопроєктів та поправок не знайшла свого документального підтвердження, оскільки проєкт порядку денного пленарних засідань ВРУ не є доказом того, що 22.10.2025 о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 та адвокат Бугай О.С. беруть обов`язкову безпосередню участь перед засіданням та після з народним депутатом у підготовці законопроєктів та поправок. Інших відповідних доказів неможливості участі в судовому засіданні 22.10.2025 суду не надано. Крім того, учасники провадження не позбавлені були можливості взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За таких обставин суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи та відмовляє захиснику ОСОБА_1 - Бугай О.С. у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пунктом 2.3 Д Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 8.5.1. Правил дорожнього руху передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за Порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 013371 від 08.08.2025, який містить необхідні відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України. Протокол містить відомості, що ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.3 Д, 8.5.1 Правил дорожнього руху.

- рапортом інспектра СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Колісника О., в якому він доповідає про помилкове зазначення ним у протоколі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в графі передбачене частиною 4, що доцільно вірно вважати передбачене частиною 5.

- довідкою інформаційно-комунальної системи «ІПНП», згідно з якою пошук «ГСЦ Посвідчення водія» на причетність власності посвідчення водія значиться: посвідчення водія Українське НОМЕР_2 , з 06.08.2008 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- поясненнями ОСОБА_1 від 08.08.2025, в яких він зазначив, що 24.07.2025 він рухався на своєму автомобілі та здійснив обгін автомобіля, який рухався в попутному напрямку, який невпевнено їхав, після чого з`явився зустрічний автомобіль та він ненавмисно створив аварійну ситуацію без будь-якого умислу.

- даними відеозапису, на якому зафіксовано, що транспортний засіб Lexus LX 450 здійснив обгін через суцільну лінію дорожньої розмітки та здійснив аварійну ситуацію автомобілю, який рухався на зустріч, в результаті чого цей автомобіль змінив швидкість руху та напрямок руху, що свідчить про те, що водій транспортного засобу Lexus LX 450 створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Дослідивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі безумовно, "поза розумним сумнівом".

Суд погоджується з доводами адвоката Бугай О.С. щодо неправильного зазначення інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення норми, якою передбачена відповідальність за порушення пунктів 2.3Д, 8.5.1 Правил дорожнього руху, а саме частини 4 ст. 122 КУПАП, замість ч. 5 ст. 122 КУПАП.

Разом з тим викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення відображає всі істотні ознаки складу правопорушення, і у сукупності з іншими доказами, доданими до протоколу свідчить, що ОСОБА_1 здійснив обгін через суцільну лінію дорожньої розмітки та здійснив аварійну ситуацію автомобілю, який рухався на зустріч, в результаті чого цей автомобіль змінив швидкість руху та напрямок руху.

Отже дана описка не може бути підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, адже обставини адміністративного правопорушення відповідають змісту пунктів 2.3Д, 8.5.1. Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУПАП.

До того ж до протоколу додано рапорт інспектора СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Колісника О. про те, що ним при складанні протоколу у графі передбачене частиною помилково було зазначено 4 замість 5.

Справжність та дійсність відомостей, зокрема обставин вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, засвідчена підписом ОСОБА_1 і цю обставину останній не заперечував та під сумнів не ставив.

Суд також звертає увагу й на те, що у своїх поясненнях і сам ОСОБА_1 зазначив, що 24.07.2025 він рухався на своєму автомобілі та здійснив обгін автомобіля, який рухався в попутному напрямку, який невпевнено їхав, після чого з`явився зустрічний автомобіль та він ненавмисно створив аварійну ситуацію без будь-якого умислу.

Отже, ОСОБА_1 був проінформований про причину складання протоколу, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які мали місце і можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зміст протоколу узгоджується з іншими матеріалами справи, тому зазначення ч. 4 замість ч. 5 ст. 122 КУПАП не впливає на сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, судом не встановлено підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення на дооформлення та для закриття провадження у справі.

Доводи адвоката Бугай О.С. про складання протоколу про адміністративне правопорушення пізніше ніж через 24 години не є безумовною підставою для закриття провадження у справі, адже адвокатом не зазначено, які саме права ОСОБА_1 були порушено внаслідок цього. Також матеріали справи не містять доказів, що складення протоколу 08.08.2025 вплинуло на об?ктивність розгляду справи.

Доводи адвоката Бугай О.С. про недопустимість наданого до матеріалів справи поліцією відеозапису є неспроможними з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати один із таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Отже, законом не заборонено використання працівниками поліції даних будь-якого приладу, який має функцію фотозйомки чи відеозапису. Обставин, які би ставили під сумнів належність, достовірність чи допустимість відеозапису не виявлено. При цьому, зазначені представником доводи не мають будь-якого впливу на зміст зафіксованих за допомогою засобу об`єктивного контролю обставин, якими підтверджено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вказаний відеофайл зафіксований технічним засобом, що має функцію відеозапису, як доказ вини ОСОБА_1 оцінений судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП в сукупності з усіма іншими доказами та обставинами справи.

Відеозапис містить у правому нижньому куті дату та час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме 24.07.2025 об 11 год. 35 хв., які співпадають з даними протоколу та поясненнями ОСОБА_1 , технічний носій інформації з цим записом долучено до матеріалів справи поліцією, у зв`язку з чим їх зміст не викликає сумніву.

Відеозапис у сукупності з фабулою протоколу, поясненнями ОСОБА_1 підтверджує факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме пункти 2.3Д, 8.5.1., відповідальність за порушення яких передбачена ч. 5 ст. 122 КУПАП.

Враховуючи ненадання ОСОБА_1 доказів на підтвердження того, що зафіксований на технічний засіб відеозапис є таким, що не відповідає дійсності, відсутність його ідентифікуючих ознак правого значення для встановлення складу правопорушення не має.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону.

Ані ОСОБА_1 , ані його адвокатом до суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст.122 КУпАП.

Суду також не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 оскаржувались дії працівників поліції під час виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки.

Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Обставини, на які звернуто увагу у заяві адвоката Бугай О.С. не є визначальними і не впливають на доведення винуватості та спростовуються зібраними та дослідженими в суді доказами.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі безумовно, "поза розумним сумнівом" та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі.

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Санкція частини 5 статті 122 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, загальні основи накладення адміністративних стягнень, суддя дійшла висновку про накладення адміністративного стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 36, 40-1, ч. 4 ст. 122, 283, 284 КУпАП,

постановила:

У задоволенні клопотання адвоката Бугай Олесі Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення відмовити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя О. В. Пруднікова