Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/1116/25
Єдиний унікальний №733/1903/25
Постанова

Іменем України

27 жовтня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.,

за участю секретаря Щур О.П.,

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка

притягається до

адміністративної

відповідальності Кічі В.В.

розглянувши матеріали справи, що надійшли від ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, інваліда ІІ групи, РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 445196, 06 вересня 2025 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Іваниця-Прилуки ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C4 PICASSO д.н.з. НОМЕР_2 будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами на підставі постанови старшого державного виконавця Прилуцького МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 15.02.2018 року ВП № 41820149 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 проти складеного протоколу про адмінправопорушення про притягнення його до адмінвіповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП заперечував, просив справу про адмінправопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення та суду показав, що до дня складення поліцейським відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП не знав про існування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами відносно нього та не отримував копії такої постанови.

Захисник особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 адвокат Кіча В.В. в судовому засіданні проти складеного протоколу про адмінправопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП заперечував, просив справу про адмінправопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, оскільки останній не отримував копії постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами відносно нього та взагалі не знав про існування такої постанови, а докази направлення зазначеної постанови державним виконавцем боржнику ОСОБА_1 та її отримання останнім в матеріалах справи відсутні. Крім того, станом на 12.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до органу ДВС та погасив наявну заборгованість по аліментах. Враховуючи викладене, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та склад адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як факт вчинення адмінправопорушення, вказаного в протоколі від 06 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 445196, не підтверджується відповідними доказами.

У вищевказаному протоколі про адмінправопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП вказано, що останній 06 вересня 2025 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Іваниця-Прилуки керував транспортним засобом Citroen C4 PICASSO д.н.з. НОМЕР_2 будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами на підставі постанови старшого державного виконавця Прилуцького МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 15.02.2018 року ВП № 41820149 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає покарання за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у формі керування транспортним засобом особою, обмеженою в праві керування транспортними засобами.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП є водій, яким відповідно до п.1.10 ПДР є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Таким чином, особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надано протокол про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 445196 (а.с. 2) та копію вказаного протоколу (а.с. 3); копію постанови державного виконавця Прилуцького МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 15.02.2018 року ВП № 41820149 ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с. 3-5); копію довідки САП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 08.09.2025 року № 33539-2025 (а.с. 6).

У матеріалах справи наявна копія постанови державного виконавця Прилуцького МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 17.10.2014 року ВП № 41820149 ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-330, виданого 13.03.2007 року Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 180,00 грн. щомісячно (а.с. 21).

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено загальний порядок стягнення державним виконавцем аліментів на утримання дитини. Частиною 9 вказаної статті визначено, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить зокрема вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка діє до погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був фактично повідомлений про прийняте щодо нього рішення та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а тому в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника щодо не отримання ОСОБА_1 копії постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до копії повідомлення ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного МУ МЮ від 11.09.2025 року № 27.15-32/76886, 11.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-330 від 13.03.2007 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувану на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість по аліментах станом на 11.08.2019 становила 26590,00 грн., штраф за несплату аліментів 9720,00 грн., виконавчий збір 2659,00 грн., витрати виконавчого провадження 266,38 грн. (а.с. 27).

Як видно з копії квитанції до платіжної інструкції про переказ готівки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 2.303513357.1 від 11.09.2025 року, ОСОБА_1 дійсно сплатив заборгованість по аліментах на рахунок Прилуцького ВДВС НОМЕР_3 39235,38 грн. (а.с. 30).

Відповідно до копії постанови старшого державного виконавця Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Євгенії Шибіко від 12.09.2025 року ВП № 41820149, даною постановою скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами (а.с. 29).

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення

За таких обставин, суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був повідомлений про прийняте щодо нього рішення та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, матеріали справи не містять, а тому останній не знав про встановлення щодо нього таких обмежень, тому в його діях відсутня така обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, як суб`єктивна сторона (відсутній умисел), а, отже, у його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є недоведеним. З таких підстав суд вважає закрити провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрито, то судовий збір у провадженні по справі слід віднести на рахунок держави.

На основі викладеного, керуючись ст.ст.22, 38,40-1, ч. 5 ст. 126, п. 1 ч. 1 ст. 247, 283, 284, КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області на протязі 10 днів з дня винесення.

Суддя Т. В. Карапиш