Справа № 473/5288/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" жовтня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Нікітченко М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.3 ст.173-8 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області, не працює, проживає за адресою АДРЕСА_1 , обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАД №608179 від 05.10.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «05.10.2025 року о 16-20 год. за адресою АДРЕСА_1 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА 609338 від 29.09.25 строком на 10 діб про зобов`язання залишити місце проживання та в межах строку дії припису повернувся за місцем проживання постраждалої особи, а саме батька ОСОБА_2 , вчинено повторно протягом року від 29.05.25 ВАД 609651». Дії ОСОБА_1 кваліфіковано поліцією за ч.3 ст.173-8 КУпАП

Потерпілим в протоколі вказаний ОСОБА_2 , також вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, судом повідомлений належним чином про час та місце слухання справи за допомогою смс-повідомлення, яке отримав 13.10.2025 року, про причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи не надав, тому розгляд справи відбувся у його відсутності згідно із положеннями ст.268 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-8 КУпАП, суд враховує, що посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.173-8 КУпАП.

Так ч.3 ст.173-8 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною другою цієї статті, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, що тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

На підставі документів, що надані поліцією до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.10.2025 р., які він надав поліції під час складання протоколу, ним зазначено, що він в цей день знаходився вдома та близько 18-20 год. до його дому прийшов його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності як домашній кривдник та йому було виписано ТЗП на 10 діб з 29.09.2025 р. Вказав, що 05.10.2025 р. у вечірній час його син порушив ТЗП та почувши, що викликали поліцію з його будинку пішов у невідомому напрямку та близько 22-00 год. ОСОБА_4 повернувся додому та почав вчиняти факт домашнього насильства економічного характеру, побивши вікна та пошкодив вхідні двері до будинку, спричинивши матеріальний збиток на суму 5000 грн. Зазначив, що ОСОБА_5 було виписано ТЗП АА 609349 від 29.09.2025 09.10.2025, який він порушив.

Також долучено копію постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-8 КУпАП та копію припису АА (№ - не зрозумілий), на порушення якого посилається поліцейський під час складання протоколу серія ВАД №608179 від 05.10.2025 року, однак зміст його через неякісну копію не можливо прочитати, так як не можливо перевірити і строки дії вказаного припису і його вимоги.

Також суд звертає увагу на те, що особа, відносно якої складений даний протокол це ОСОБА_1 , а потерпілий ОСОБА_2 і вони мають різні прізвища, а ОСОБА_6 має по батькові ОСОБА_7 , а не ОСОБА_8 , тобто матеріали справи не мають доказів того, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

Ст173-8 КУпАП є бланкетною, а тому поняття, які в ній застосовуються, визначено нормами Закону України від 7 грудня 2017 року №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що: «1. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

2. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:

1) подружжя;

2) колишнє подружжя;

3) наречені;

4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);

5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

6) особи, які мають спільну дитину (дітей);

7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);

8) дід (баба) та онук (онука);

9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);

10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);

11) рідні брати і сестри;

12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;

14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;

15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

3. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству».

П.3 ч.1 ст.1 вказаного Закону визначено поняття домашнього насильства, яке є діянням (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наданими поліцією матеріалами не доведено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-8 КУпАП, зокрема поліцією не підтверджено порушення ОСОБА_1 ТЗП, оскільки до матеріалів справи долучено копію ТЗП, яку прочитати не можливо, крім того не підтверджено того, що потерпілий є батьком ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження у справі відносно слід закрити.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ч.3 ст.173-8, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-8 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар