Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Овсепян К. А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/659/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Овсепян К. А. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 146490 від 02.08.2025 та постанови суду від 16.09.2025 вбачається, що ОСОБА_2 02.08.2025 о 20 год 35 хв був виявлений та затриманий інспектором групи моніторингу обстановки на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ), на на напрямку прикордонного знаку № 259 на відстані 2000 метрів до лінії державного кордону, за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Словацької Республіки, у пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Овсепян К. А. просить постанову судді від 16.09.2025 скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_2 був виявлений та затриманий у громадському місці загального користування на відстані близько 2000 м від лінії державного кордону, а саме поряд із ФГ «Мерсі Фарм» у с. Невицьке. При затриманні ОСОБА_2 було порушено право останнього на захист, оскільки інспектор прикордонної служби не повідомив центр безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_2 . У матеріалах справи відсутні будь-які докази (пояснення свідків, фото-, відео фіксація тощо), які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 правопорушення. Долучена до матеріалів схема виявлення та затримання ОСОБА_2

-2-

являє собою загальну карту місцевості й на ній не зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування прикордонного наряду, маршрут руху порушника. Разом з тим, ОСОБА_2 не мав наміру на незаконний перетин державного кордону України, будь-яких речей чи документів, які б свідчили про такий намір, зокрема і закордонного паспорту, у нього не було виявлено, а про те, що ділянка, на якій він знаходився, є прикордонної зоною, йому стало відомо від працівників прикордонної служби. Тому, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено безпідставно.

В суді апеляційної інстанції захисник-адвокат Овсепян К. А. вимоги апеляційної скарги підтримала частково та просила звільнити ОСОБА_2 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності, про що подала відповідне письмове клопотання. В обґрунтування вказаного зазначила про те, що ОСОБА_2 визнає факт вчинення адміністративного правопорушення, щиро кається, його діями жодним особам не завдано матеріальних збитків і на даний момент він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не подав. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується те, що думка захисника-адвоката Овсепян К. А., яка не заперечила щодо розгляду справи без участі ОСОБА_2 , повідомивши, що останньому відомо про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Овсепян К. А., яка частково підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

-3-

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 02.08.2025, врахував належні та допустимі докази та вірно зазначив, що ОСОБА_2 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктами пропуску.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 146490, ОСОБА_2 02.08.2025 о 20 год 35 хв був виявлений та затриманий інспектором групи моніторингу обстановки на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ), на на напрямку прикордонного знаку № 259 на відстані 2000 метрів до лінії державного кордону, за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Словацької Республіки, у пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 02.08.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » молодшого сержанта ОСОБА_3 ; копією паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 ; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 02.08.2025; схемою затримання ОСОБА_2 .

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

-4-

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Визначення тяжкості адміністративного правопорушення нормами КУпАП не передбачено.

Згідно «Примітки» до ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.

Законодавцем не встановлено заборони щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки такої заборони у примітці до ст. 22 КУпАП немає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_2 , який визнає вину, відсутність у матеріалах справи відомостей, які б характеризували його з негативної сторони та про те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

При цьому, апеляційний суд враховує надані стороною захисту докази, які свідчать про те, що на даний час ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації.

-5-

У матеріалах справи відсутні дані про те, що діями ОСОБА_2 спричинено значної шкоди державним чи суспільним інтересам, і що внаслідок його дій настали будь-які негативні наслідки.

Вищенаведені обставини на переконання апеляційного суду, у даному конкретному випадку, суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_2 діянь, та дають підстави визнати такі діяння малозначними.

Таким чином, постанова від 16.09.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката Овсепян К. А. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Овсепян К. А. задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2025 щодо ОСОБА_4 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя