ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., при секретарі Баранюк О.В., з участю прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Солопа В.П., а також особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

08.10.2025 до суду надійшов протокол № 42 про вчинення військового адміністративного правопорушення від 29.09.2025, складений прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Солопом В.П., згідно якого ОСОБА_1 притягується до відповідальності за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене за ч.2 ст.17215 КУпАП.

За змістом протоколу, ОСОБА_2 , будучи військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 в порушення вимог 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.11, 16, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.20 Розділу ІІ «Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту», затвердженої наказом МО України № 604 від 29.11.2018, своїх функціональних обов?язків, маючи реальну можливість виконувати належним чином свої службові обов`язки, однак через особисту безвідповідальність та недисциплінованість, допустив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а саме в період з 26.07.2025 по 11.08.2025, будучи відповідальним за підтримку внутрішнього порядку в підрозділі; контроль та правильне відображення чисельності особового складу підрозділу; контроль за процесом проходження лікування особового складу підпорядкованого підрозділу, який убув на лікування з пункту постійної дислокації військової частини, зазначені обов?язки не виконував, не повідомляв письмово командира військової частини НОМЕР_1 про факт неприбуття з лікувального закладу підлеглого військовослужбовця ОСОБА_3 , а також не ініціював перед командуванням військової частини НОМЕР_1 своєчасне зняття ОСОБА_3 з усіх видів забезпечення, внаслідок чого останньому безпідставно нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 15 932, 66 грн., чим заподіяно матеріальної шкоди державному бюджету на вказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив. Він вказав, що ОСОБА_3 дійсно перебував на лікуванні. Здійснюючи контроль за перебуванням підлеглого військовослужбовця на лікуванні, приблизно 26.07.2025 він зателефонував ОСОБА_3 , і той повідомив, що продовжує перебувати на стаціонарному лікуванні. Про те, що ОСОБА_3 був виписаний із закладу охорони здоров`я та самовільно вчасно не прибув до військової частини з лікування, ОСОБА_1 дізнався лише 11.08.2025, про що негайно здійснив доповідь.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні недбалого ставлення до військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду, підтверджена долученими до справи доказами: витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2025 № 122, від 03.08.2025 № 1066, від 01.08.2025 № 218, від 29..09.2023 № 1538, із функціональними обов?язками старшого підрозділу, від 17.07.2024 № 1111, від 10.01.2025 № 61, переліком особового складу в/ч НОМЕР_1 , якому не виплачується щомісячна премія, рапортом ОСОБА_1 від 11.08.2025, довідкою-розрахунком суми заборгованості, яка виникла внаслідок переплати грошового забезпечення по військовослужбовцю ОСОБА_3 , матеріалами службового розслідування, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.08.2025 № 1128 «Про результати службового розслідування за фактом нез?явлення вчасно ОСОБА_3 на службу із лікувального закладу без поважних причин».

Відповідно до ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції та законів України.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551 (далі Дисциплінарний статут) військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна досягається шляхом: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Згідно п. 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статуту внутрішньої служби), командир зобов`язаний, зокрема проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові).

Згідно п.20 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом МО України № 604 від 29.11.2018 (далі Інструкція), командири (начальники) підрозділів військових частин щодня усно доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) про всі порушення військової дисципліни, скоєні підлеглими, та вносять пропозиції щодо накладення на них дисциплінарних стягнень.

Суд звертає увагу на те, що положення даної норми не зобов`язують командирів (начальників) підрозділів військових частин доповідати своїм безпосереднім командирам (начальникам) про всі інші обставини, які не є порушеннями військової дисципліни.

В той же час, вчинене ОСОБА_3 нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі нез`явлення з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, в умовах особливого періоду є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.17211 КУпАП. Вчинення аналогічного діяння за більший період може кваліфікуватись як відповідний злочин за нормами КК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2025 № 61 ОСОБА_1 призначено командиром підрозділу в/ч НОМЕР_1 .

Функціональними обов?язками старшого підрозділу ОСОБА_1 , затвердженими цим же наказом визначено, що він, зокрема зобов?язаний: підтримувати особовий склад підрозділу, озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності; контролювати правильне відображення чисельності особового складу підрозділу в пункті постійної дислокації військової частини в облікових документах і своєчасно надавати донесення про склад і чисельність особового складу в підпорядкованому підрозділі; контролювати процес проходження лікування особового складу підпорядкованого підрозділу, який убув на лікування з пункту постійної дислокації військової частини в інші лікувально-профілактичні заклади, шляхом надсилання запитів до медичних закладів де вони лікуються та письмово протягом дня повідомляти командира військової частини про всі випадки неприбуття до лікувального закладу, невчасного прибуття з лікувального закладу або самовільного залишення лікувального закладу, в якому вони лікуються, письмово повідомляти командира про всі події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни в підпорядкованому підрозділі в пункті постійної дислокації військової частини протягом робочого дня з моменту виявлення події, кримінального правопорушення, військового адміністративного правопорушення, тощо.

Матеріалами службового розслідування підтверджено, що ОСОБА_3 перебуває у складі підрозділу ОСОБА_1 та йому підпорядковується, знаходився на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_2 з 11.06.2025, звідки скерований 04.07.2025 для подальшого лікування до КП «Нововолинська ЦМЛ» (місто Нововолинськ Волинської області), де його було виписано 25.07.2025. Однак до пункту постійної дислокації ОСОБА_3 не прибув без поважних причин тривалістю понад 3 доби в умовах воєнного стану.

Доповідь командиру в/ч НОМЕР_1 про відсутність ОСОБА_3 з 26.07.2025 без поважних причин на військовій службі ОСОБА_1 здійснив рапортом від 11.08.2025, яким також клопотав про зняття ОСОБА_3 з 26.07.2025 з усіх видів забезпечення.

Довідкою-розрахунком суми заборгованості стверджується, що з 26.07.2025 по 31.07.2025 ОСОБА_3 було виплачене 15 932, 66 грн грошового забезпечення.

Дані фактичні обставини також встановлені актом службового розслідування.

Отже, розглядом даної справи встановлено, що саме внаслідок незабезпечення якісного контролю фактичної наявності особового складу та процесу проходження лікування особового складу підпорядкованого підрозділу, ОСОБА_1 не здійснив вчасно об`єктивної доповіді старшому командирові (начальникові) про факт нез`явлення підлеглого військовослужбовця ОСОБА_3 на службу, а лише 11.08.2024 склав та подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про відсутність на службі підлеглого військовослужбовця ОСОБА_4 та про необхідність зняття останнього з усіх видів забезпечення.

За даних обставин суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, тому суд прийшов до висновку, що слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі в межах установлених санкцією ч.3 ст.17215 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, та на підставі ч.2 ст. 17215 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Копію постанови протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Ігор ВІТЕР