Справа № 169/922/25
Провадження № 3/169/694/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року селище Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р. К.

з участю:

прокурора Антонюк А. П.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором Турійського районного будинку культури, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , працюючи директором Турійського районного будинку культури та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, приймаючи рішення про видачу та підписання 20 серпня 2025 року подання Турійському селищному голові про преміювання, відповідно до якого ОСОБА_1 просить погодити виплату премії за серпень 2025 року собі особисто у розмірі 100 % посадового окладу в межах фонду коштів на оплату праці, діяв в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, ОСОБА_1 не повідомив Турійську селищну раду, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час видачі та підписання 20 серпня 2025 року подання про преміювання себе особисто в розмірі 100 % посадового окладу, чим порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Постановою судді від 07 жовтня 2025 року справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, визнав повністю, не заперечував викладених у протоколах обставин, підтвердив, що не повідомляв уповноважені органи про наявність у нього реального конфлікту та за наявності такого конфлікту просив погодити виплату премії за серпень 2025 року собі особисто у розмірі 100% посадового окладу в межах фонду коштів на оплату праці, внаслідок чого йому були перераховані грошові кошти в розмірі 7732 гривні, видав та підписав вказане подання. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що протоколи відносно ОСОБА_1 складені відповідно до вимог закону, в діях останнього наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, просила визнати винним ОСОБА_1 та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності, в мінімальному розмірі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 12 грудня 2018 року по цей час є директором Турійського районного будинку культури та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) відноситься до суб`єктів відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією (а. с. 22, 23-27, 28).

Частиною першою статті 28 Закону передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За змістом статті 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 , будучи директором Турійського районного будинку культури, звернувся до Турійського селищного голови з поданням про преміювання, відповідно до якого ОСОБА_1 просив погодити виплату премії за серпень 2025 року собі особисто у розмірі 100 % посадового окладу в межах фонду коштів на оплату праці.

Таким чином, у розглядуваному випадку існувала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями, про що він відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 28 Закону повинний був повідомити Турійську селищну раду чи НАЗК.

Факт неповідомлення про реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 під час розгляду справи не заперечував.

Аналіз наведених вище обставин справи та доказів в їх сукупності і в контексті зазначених положень закону дає підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-7 КУпАП, що виразилося у неповідомленні у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів (суперечності між приватним інтересом і його повноваженнями) та є порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, ОСОБА_1 своїми діями, що виразилися у вчиненні дій (підписання та видачі подання про преміювання себе особисто) в умовах реального конфлікту інтересів, порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, є щире розкаяння винного.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Відповідно до положень статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддею враховуються фактичні обставини справи, характер вчинених правопорушень та їх кількість, особа правопорушника, який працює, отримує заробітну плату, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, обставини, що пом`якшують відповідальність.

З огляду на вказане та виходячи із визначеної законом мети адміністративного стягнення, суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати за частиною першою статті 172-7 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, за частиною другою статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в мінімальному розмірі, і на підставі положень статті 36 КУпАП стягнення накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суддя вважає, що таке стягнення відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації адміністративного стягнення і є достатнім для попередження вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КупАП, пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 605 гривень 60 копійок судового збору.

Керуючись статтями 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, та застосувати до нього адміністративні стягнення

за частиною першою статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

за частиною другою статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі статті 36 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником в установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в указаний строк стягнути з ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання подвійний розмір штрафу, визначений у цій постанові, чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя