Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1699/24 Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В.
Номер провадження №33/4805/974/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Чорноуса А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Чорноуса Анатолія Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Романівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Романівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2025 року визнано інтересах ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 грудня 2024 року близько 17 години 05 хвилин в смт. Романів по вул. Лісовій Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ЗАЗ 110206», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України (далі по тексту ПДР України ), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Чорноус А.А., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що працівник поліції безпідставно зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, суд не звернув увагу на те, що рішенням Романівського районного суду скасована постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто даним рішенням визнано незаконність його зупинки. Вважає, що покази свідка ОСОБА_2 покладені в основу постанови не в повному обсязі. На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування, в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченими ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №200430 від 19.12.2024 року вбачається, що 19 грудня 2024 року близько 17 години 05 хвилин в смт. Романів по вул. Лісовій Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ЗАЗ 110206», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 2).

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12).

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200430 від 19.12.2024, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила (а.с. 2);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.12.2024, про те, що під час огляду в ОСОБА_1 виявлено наркотичне сп`яніння (а.с. 9);

- результатами аналізу №558 (а.с. 7);

- копією акту медичного огляду від 19.12.2024 № 28, із якого встановлено, що за результатами огляду було встановлено діагноз наркотичне сп`яніння, який був підтверджений і результатами лабораторних досліджень, оскільки в біологічному середовищі ОСОБА_1 виявлений амфетамін (а.с. 9);

- долученими до протоколу відеозаписами, на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, факт огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с. 10).

Слід зауважити, що ОСОБА_1 ознайомлюватися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, надання пояснень та підпису відмовився.

Також судом першої інстанції допитано свідка.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона є лікарем Комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» Романівської селищної ради (далі по тексту - КНП «Романівська лікарня» Романівської селищної ради, та підтвердила факти, що викладені нею в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 грудня 2024 року за №28 відносно ОСОБА_1 . Крім того остання повідомила, що згідно даних лабораторних досліджень, зокрема, комбінованого експрес-тесту за №12, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння - амфетамін позитивний. На запитання захисника про наявність другого екземпляру біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 в медичній установі, остання повідомила про його відсутність, причини відсутності не зазначила. На запитання щодо того, чи вимагав ОСОБА_1 проводити повторний аналіз на стан наркотичного сп`яніння як в даній установі так і в іншому медичному закладі, остання повідомила, що не вимагав. Щодо зауваження захисника відносно результату аналізу під номером 558 від 19 грудня 2024 року, що виданий КНП «Романівська лікарня» Романівської селищної ради щодо зазначення в останньому прізвища, ім`я та по батькові « ОСОБА_3 » ОСОБА_2 повідомила, що даний аналіз проведено лаборантом медичної установи, і остання помилково зазначила не вірні дані відносно обстежуваної особи. Щодо відсутності ОСОБА_1 при проведенні лабораторного дослідження свідок також повідомила, що останньому було запропоновано працівниками поліції бути присутнім при проведенні дослідження, однак ОСОБА_1 відмовився бути присутнім при лабораторному дослідженні.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що працівник поліції безпідставно зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Як вбачається із долучених відеозаписів, поліціянт зупинив автомобіль «ЗАЗ 110206», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з підстав відсутнє ліве дзеркало заднього виду, тобто вчинення ним порушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП. Крім того, працівник поліції зауважив, що керманич не повинен викидати недопалок цигарки через бокове скло автомобіля на проїзджу частину автодороги або в лобове скло іншому керманичу, а мати в авто попільницю.

13 лютого 2025 року рішенням Романівського районного суду Житомирської області у справі № 290/1716/24 скасовано постанову серії ЕНА №3692402 від 19.12.2024 та провадження у справі закрито.

Покликання захисника на ту обставину, що рішенням Романівського районного суду скасована постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто даними діями визнали незаконність зупинки, апеляційним судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, незалежно від наслідків розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. В даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 були надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п. 2.9 (а) ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з її незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Також, є особистим тлумаченням захисника доводи про те, що покази свідка ОСОБА_2 покладені в основу постанови в неповному обсязі, оскільки на підтвердження своїх доводів захисником не надано жодних належних та допустимих доказів. Крім того, слід зауважити, що покази свідка ОСОБА_2 узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, а тому доводи захисника про те, що місцевим судом в постанові не відображено повні покази свідка є безпідставними.

Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого місцевим судом рішення.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими, якими в повній мірі підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення поданої апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чорноуса Анатолія Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Романівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь