Справа № 646/4384/25
№ провадження 3/646/1538/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2025 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Блага І.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, водія військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 912709 від 06.05.2025, ОСОБА_1 , 06.05.2025 року о 08 годині 40 хвилин керував автомобілем «FORD Thunder», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по автодорозі «Чугуїв - Мілове» 68 км+ 400м., з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився під відеофіксацію службовою бодікамерою. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина не явки суду не відома.

09 вересня 2025 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву в якій просив не позбавляти його права керування автомобілем, оскільки йому необхідно керувати автомобілем для безпосередньої участі у заходах по забезпеченню оборони України від збройної агресії російської федерації. В обґрунтування посилався на те, що він є військовослужбовцем та 06.05.2025 року об 08:00 годин отримав наказ керівника про терміновий виїзд на бойове завдання у Куп`янському районі Харківської області. Тому у зв`язку із терміновою необхідністю виконувати бойове завдання був змушений відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з метою якнайшвидшого прибуття у пункт призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута у відсутність правопорушника, якщо він був своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно з ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Відповідно до постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Норми Закону щодо крайньої необхідності покликані сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Однією з найважливіших умов правомірності стану крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Відповідно до приписів ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Приписами ст. 27 Конституції України встановлено обов`язок держави -захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і на теперішній час перебував на посаді водія-електрика відділення управління командира дивізіону взводу управління 1 самохідного артилерійського дивізіону, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 4698/2128 від 07 травня 2024 року.

З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 51272 вбачається, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 18.03.2022 по 10.12.2022 та з 18.01.2023 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Мала Рогазянка Харківської області, с. Африканівка Харківської області, с. Гаврилівка Барвєнковського району Харківської області, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

06 травня 2025 року об 08:00 годин виникла необхідність термінового виїзду ОСОБА_1 на автомобілі «FORD Thunder», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до Куп`янського району Харківської області для виконання бойового завдання, що пов`язане із безпосередньою участю у заходах для забезпечення оборони України від збройної агресії російської федерації, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Також з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 повідомив співробітникам поліції, що він є військовослужбовцем та слідує до місця дислокації військової частини для несення військової служби.

Тобто поліцейським було достовірно відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження тієї обставини, що поліцейські з`ясовували, чи виконує ОСОБА_1 на момент зупинення транспортного засобу обов`язки військової служби.

Отже, дана обставина свідчить на користь аргументів ОСОБА_1 стосовно вимушеного характеру відмови від огляду на стан сп`яніння (крайня необхідність).

Стаття 17 КУпАП передбачає, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 124, 130, 247, 266, 266-1, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя І.С. Блага