Справа № 588/1519/25
Провадження № 3-зв/588/1/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О.О. розглянувши заяву судді Тростянецького районного суду Сумської області Лебедя Олександра Володимировича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення №588/1519/25 (провадження № 3/588/551/25) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Суддею Тростянецького районного суду Сумської області Лебедєм О.В. 16.10.2025 подано заяву про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заяву про самовідвід суддя мотивував тим, що у період з 1988 по 1999 роки він навчався в одному класі з ОСОБА_2 , відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суддя Лебедь О.В. вважає, що тривале спільне перебування у одному невеликому колективі є суттєвою обставиною, навіть за умови відсутності близьких стосунків.

Такі обставини на думку судді Лебедя О.В. відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України унеможливлюють його участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 із метою гарантування виключення будь-яких сумнівів з боку учасників процесу щодо неупередженості судді.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася та не повідомила про причину неявки.

Суддя Лебедь О.В. у заяві про самовідвід вказав, що просить розглянути заяву про самовідвід без його участі.

Дослідивши матеріали заяви про самовідвід, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, виходячи з таких мотивів.

27.08.2025 до Тростянецького районного суду Сумської області надійшла справа про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 головуючим суддею у вказаній справі було визначено суддю Лебедя Олександра Володимировича.

Враховуючи, що у чинному КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала поняття «відвід судді» та врегульовувала порядок розгляду заяв про відвід, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи зазначене, а також вимоги ст. 9 Конституції України, вважаю розгляд заяви про відвід судді, у справі про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що направлений на захист права особи щодо розгляду її справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні встановлений ст. 75 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також усталену практику Європейського Суду з прав людини (рішення у справах «Пьєрсак проти Бельгії», «Лангбергер проти Швеції»), суд виходить з того, що якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно її вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливий прояв упередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматися будь - ким як неупереджений.

Крім того, відповідно до положень Кодексу суддівської етики та п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд констатує, що ознак упередженості судді Лебедя О.В. при розгляді даної справи на даний час не встановлено.

Разом з цим, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави вважати, що за наведених суддею Лебедєм О.В. обставин у подальшому при розгляді даної справи, як у учасників справи, так і у стороннього спостерігача, можуть виникнути сумніви у неупередженості судді щодо ходу розгляду справи та законності і справедливості ухваленого рішення за результатами її розгляду.

Отже, оскільки правосуддя повинно бути не тільки об`єктивно незалежним і неупередженим, але й виглядати таким, з метою забезпечення права учасників провадження на справедливий розгляд справи незалежними і неупередженим судом, а також з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості судді за суб`єктивним критерієм, його заява про самовідвід є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 необхідно передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 248 КУпАП, ст. 35, 75, 76, 80, 81, 82, 369, 372 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Тростянецького районного суду Сумської області Лебедя Олександра Володимировича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Тростянецького районного суду Сумської області Лебедя Олександра Володимировича від розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення № 3/588/551/25 (справа № 588/1519/25) передати до канцелярії суду для визначення іншого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Огієнко