КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 366/2195/25

номер провадження: 33/824/4810/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року, з урахуванням постанови цього ж суду від 02 вересня 2025 року про виправлення арифметичної помилки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи - підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів строком 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що на початку відеозапису ОСОБА_1 разом з іншими пасажирами моторного човна «Крим» перебував в стоянковому положенні на воді, двигун вимкнений, і він спілкується з працівниками поліції, стоять три човни, один з яких є човном скаржника, а інші двоє - поліцейські. Звертає увагу, що він керував моторним човном та не перебував в стані алкогольного сп`яніння. До його човна припливли на човні працівники поліції і повідомили про те, що він перебуває в межах зони відчуження, після чого попросили його вимкнути двигун човна та очікувати прибуття іншого екіпажу водної поліції. Також поліцейські повідомили йому, що подальший рух заборонено, всіх на човні буде затримано для складання адміністративних матеріалів по факту проникнення в зону відчуження, подальше керування човном заборонено, а сам човен буде відбуксовано до берега після складання матеріалів про адміністративні правопорушення.

Вказує, що він запитав працівників поліції про те, чи зможе він в подальшому самостійно керувати моторним човном, на що було заборонено та наголошено на тому, що його човен буде вилучено, оскільки буде складено протокол за ст.46-1 КУпАП, санкція якої передбачає конфіскацію човна.

Зазначає, що до прибуття на місце події другого човна водної поліції, від нього не поліцейські не вимагали проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він в такому стані не перебував та відповідно не мав ознак сп`яніння. Звертає увагу, що поки він зі своїми товаришами очікував прибуття додаткового наряду поліції, вони всі вживали алкоголь, так як він розумів, що керувати човном в той день вже не прийдеться і проходження огляду на стан сп`яніння від нього не вимагається.

Зазначає, що він не усвідомлював того, що буде вимушений в подальшому керувати човном для прибуття на берег водойми за вказівкою працівника поліції. На відеозаписі видно, як з ним та іншими його пасажирами спілкуються два екіпажі водної поліції, встановлюють анкетні дані. В подальшому, йому поліцейським оголошено про необхідність самостійно вирушити на берег для оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення. Звертає увагу, що на 08 хв. 54 сек. відеозапису від початку його тривалості (що відповідає 12 год 04 хв. 00 сек. 27 червня 2025 року відповідно до показників приладу відео фіксації), перед початком його руху один із працівників поліції показав іншому працівнику, який фіксував обставини на відео, про те, що він, ОСОБА_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Тому вказує, що працівники поліції знали про те, що ОСОБА_1 вживав алкоголь, однак не зважаючи на це, вони не вчинили жодних дій щодо припинення правопорушення, а навпаки умисно його допустили з метою подальшого складання матеріалів справи.

Вважає, що така поведінка поліцейських є провокацією вчинення адміністративного правопорушення, а також прямим ігноруванням положень п.п.1, 3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію». Питання про притягнення осіб до відповідальності за правопорушення, вчинені шляхом застосування провокації з боку органів держави було предметним питанням Європейського суду з прав людини та Верховного Суду. З огляду на те, що факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння був відомий працівникам поліції перед тим, як скаржник на їх вимогу був вимушений керувати моторним човном, останні не вчинили жодних заходів щодо припинення правопорушення. Скаржник вважає, що вчиненню цього правопорушення передувала очевидна провокація працівників поліції, що на його переконання є підставою для закриття провадження у справі через недопустимість всіх зібраних доказів.

Також вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №285687 від 27 червня 2025 року йому поставлено у провину вчинення правопорушення за ч.5 ст.130 КУпАП, у звязку з порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Вважає таку кваліфікацію неправильною, оскільки ПДР встановлює правила для сухопутного транспорту, а не порядок руху на водному транспорті. Тому вважає, що наявність неправильної кваліфікації правопорушення унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи завчасно та у встановленому законом порядку повідомленим про місце і час розгляду справи, не з`явився.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності, у зв`язку із сімейними обставинами та неможливістю через свій вид діяльності прибути до Київського апеляційного суду.

Враховуючи наведене та зважаючи на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, апеляційний суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Диспозицією ч.5 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 6 ст.130 КУпАП встановлено, що дії, передбачені частиною п`ятою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами.

Аналіз змісту ч.5 та ч.6 ст.130 КупАП свідчить про те, що диспозиція даних норм містить окремий склад адміністративного правопорушення.

Така відмінність полягає у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП особою, яка має право керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та особою, яка такого права не має.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №285687 від 27 червня 2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину керування моторним човном «Крим», без номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, суддею першої інстанції, всупереч положень ст.280 КУпАП, не було достеменно з`ясовано чи має ОСОБА_1 право керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції послався на докази, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №285687 від 27 червня 2025 року, згідно з яким 27 червня 2025 року о 12 год 08 хв. на руслі річки Прип`ять в районі шістдесятого басейну водій ОСОБА_1 керував моторним човном «Крим», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю із ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.130 КУпАП (а.с.2);

рапорти інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 ППОП ГУ НП в Київській області від 27 червня 2025 року (а.с.3, 4);

матеріали відеозапису на оптичному диску (а.с.7).

Разом з тим, відповідно до п.1.2.1 Правил судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, затверджених наказом Мінтранспорту України від 16 лютого 2004 року №91 (далі - Правила №91), кожне судно або з`єднання плавучого матеріалу, за винятком суден складу, що штовхається, крім штовхача, повинні управлятися особою, що має необхідну для цього кваліфікацію. Ця особа далі іменується «судноводієм».

Як убачається із Порядку підготовки та підтвердження кваліфікації судноводіїв малих суден і водних мотоциклів, а також видачі міжнародного посвідчення на право управління прогулянковим судном, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 07 січня 2023 року №8, розрізняють такі типи прогулянкового/малого судна: водний мотоцикл; прогулянкове вітрильне судно; моторне судно. Зазначеним порядком визначено порядок отримання посвідчення судноводія для керування моторним судном.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з цим йому було запропоновано пройти тест на алкоголь на місці, у Іванківській лікарні або відмовитися (12 год 26 хв. відеозапису). В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи це тим, що перед тим, як його зупинили в зоні відчуження, він не перебував в стані сп`яніння, а оскільки другий екіпаж поліції довелося чекати близько двох годин, то він через нервування вжив лікарські засоби (12 год 34 хв. відеозапису).

Також з відеозапису вбачається, що працівник поліції з`ясовував у ОСОБА_1 про те, чи є у нього посвідчення водія, на що він відповів, що з собою немає (12 год 31 хв. відеозапису). У подальшому працівник поліції уточнив у ОСОБА_1 , чи є у нього застосунок «Дія», на що останній запитав «Дія паспорт?». Але працівник поліції наголосив йому про наявність саме посвідчення водія, на що ОСОБА_1 відповів, що прав на керування човном у нього не має (12 год 32 хв. відеозапису).

У подальшому, зафіксувавши відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції за результатами обговорення дійшли висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, за якою і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи встановлені обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про відсутність у нього право керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами (12 год 32 хв. відеозапису) і матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримував посвідчення судноводія для керування моторним судном, апеляційний суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, так і висновки судді першої інстанції, про наявність у ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, як особи, яка має право керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, є помилковими.

Таким чином під час апеляційного розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт наявності у ОСОБА_1 посвідчення судноводія для керування моторним судном, що є однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При вирішенні справи відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерела права.

Так, згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП не доведено сукупністю наявних у справі доказів, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суддя першої інстанції не в повній мірі дослідив та дав оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року , відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов