Справа №461/7133/25
Провадження №3/461/2532/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., при секретарі Курилюк А.І., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

19.08.2025 року о 21 год. 04 хв. у м. Львів на пл. Галицька, 13, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування терміном на 1 рік, а саме з 07.04.2025 року постановою Франківського районного суду м. Львова. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника до суду надійшла заява про розгляду справи за їхньої відсутності.

Крім того, від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не було відомо про існування постанови Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП, розгляд справи судом здійснювався за його відсутності. Зазначив, що 01.08.2025 року він був зупинений працівниками патрульної поліції у м. Львові на вул. Хуторівка, 4 і саме тоді йому стало відомо про наявність вищезазначеної постави. Оскільки ОСОБА_1 не був обізнаний про розгляд відносно нього Франківським районним судом м. Львова справи про адміністративні правопорушення, останній 26.08.2025 року подав до Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу на зазначену постанову. Постановою Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 року було поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, водночас у задоволенні апеляційної скарги було відмовлено, а постанову Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року залишено без змін. Вказує, що оскільки постанову Львівським апеляційним судом було ухвалено 29.09.2025 року, то відповідно постанова Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року набрала законної сили лише 29.09.2025 року, а відтак станом на 19.08.2025 року він вважався таким, що не був позбавлений права керування транспортними засобами. З урахуванням вищевикладеного, вважав що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

За приписами ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого (ч. 5 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП, а його вина підтверджується даними, які мітяться в:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428266 від 19.08.2025 року, у якому зафіксовано фактичні обставини вчиненого правопорушення;

відеозаписах з нагрудних камер поліцейських;

- довідці від 21.08.2025 року, складеної старшим інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП про те, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України підсистеми «Пошук посвідчення водія», ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 06.12.2012 року.;

- довідці від 21.08.2025 року, складеної старшим інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП про те, що ОСОБА_1 притягався ВП № 3 ЛРУП ГУНП у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 01.08.2025 року правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

-постанові Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року у справі № 465/487/25, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства. Вказаний протокол складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені вищевказаною статтею, та суттєвих недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає.

Порушень з боку поліцейських при оформленні вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів не вбачається.

Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Перевіряючи доводи захисника стосовно того, що постанова Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року у справі № 465/487/25 набрала законної сили 29.09.2025 року, суддя звертає увагу на таке.

Відповідно до доводів захисника, вищевказана постанова була оскаржена ОСОБА_1 лише 26.08.2025 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови сплинув 07.04.2025 року.

Відповідно до ст.129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Положеннями ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до ст. 317 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами поліції, зазначених у пункті 2 частини 2 статті 222 КУпАП, чинною на той час та посадовими особами національної поліції.

Статтею 304 КУпАП встановлено, що питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Отже, нормами КУпАП чітко визначено порядок оскарження постанови суду про накладення адміністративного стягнення (у разі незгоди особи з її законністю) та її подальше виконання. При цьому передбачено, що всі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються виключно органом (посадовою особою), який виніс таку постанову.

Оскільки постанова Франківського районного суду м. Львова від від 27.03.2025 року у справі № 465/487/25 оскаржена лише 26.08.2025 року, тобто після моменту складення на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що працівниками поліції правильно кваліфіковані дії останнього за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Також, станом на 19.08.2025 року (дата складення протоколу про адміністративне правопорушення), використовувані в роботі працівниками поліції джерела містили інформацію про набрання постановою Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року у справі № 465/487/25 законної сили 07.04.2025 року та про притягнення у зв`язку із нею ОСОБА_1 кількома днями раніше (01.08.2025 року), до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 3001 цього Кодексу.

При цьому, жодних відомостей про оскарження постанови, складеної ВП № 3 ЛРУП ГУНП у Львівській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння 01.08.2025 року правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять та захисником таких відомостей не надано.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складання відносно нього 15.01.2025 року протоколів про вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП та про скерування їх на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у поданому клопотанні про закриття провадження, захисник зазначає, що ОСОБА_1 ще 01.08.2025 року, коли був зупинений працівниками поліції, дізнався про існування постанови Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року у справі № 465/487/25, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Апеляційна скарга, останнім була подана 26.08.2025 року, тобто після закінчення визначного законом строку на її оскарження та після моменту складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП. Таким чином, достеменно знаючи про існування вищевказаної постанови, ОСОБА_1 повторно здійснював керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, що свідчить про наявність у його діях умислу на вчинення зазначеного правопорушення.

Вказана поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яка вказує на її стійку протиправну направленість, приводить суд до висновку, що з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення та запобіганню скоєння нею нових правопорушень ОСОБА_1 необхідно призначити стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Призначення покарання без вилучення транспортного засобу відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини, який вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п.38 рішення від 16.10.2008 у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Крім того, відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім років), без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя Л.Д. Мироненко