Справа № 545/4040/25
Провадження № 3/545/1009/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 рокум. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 року близько 21-00 години ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Макаренка,39 в с. Крюкове, Полтавського району, Полтавської області, будучи позбавленим права керування транспортними засобами повторно протягом року (постанова про адміністративне правопорушення БАД 907761 від 02.09.2024). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1.а ПДР України- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. За вказаним фактом 02.09.2025 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440917.

Також, 01.09.2025 року близько 21-00 години ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Макаренка,39 в с. Крюкове, Полтавського району, Полтавської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці в установленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився на боді-камеру та в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України. За вказаним фактом 01.09.2025 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440841.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що транспортним засобом не керував, а попросив товариша сісти за кермо, оскільки треба було дочці відвезти бетономішалку. Коли їхали до товариша за бетономішалкою, автомобіль зламався і вони скотили його на узбіччя біля будинку, де він колись проживав, закрили машину і пішли додому. Товариш сів у свою машину біля його двору і поїхав додому, а він пішов далі до свого гаража працювати. Коли закінчив роботу, то згадав, що забув ключі від дому у автомобілі та пішов їх забрати. Коли прийшов до машини, то з ОСОБА_2 , яка була на подвір`ї, виник конфлікт, потім під`їхала дочка і викликали поліцію. Дочка із зятем ОСОБА_3 забрали у нього ключі від автомобіля. Також у ході конфлікту дочка ОСОБА_3 розбила фару в його машині, потім приїхала поліція. Працівники поліції йому не пропонували проїхати до медичного закладу для визначення ступеню сп`яніння і на місці пройти огляд за допомогою Драгеру також не пропонували. З протоколом ніхто не пропонував ознайомитися та поставити у ньому підпис. Всі протоколи були складені у його відсутності, машину евакуатором відвезли на штраф майданчик. Після чого він пішов додому.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 зателефонував і попросив відвезти бетономішалку. Він на своєму авто приїхав до ОСОБА_1 , сів за кермо його автомобіля, бо від того був чутний запах алкоголю. Машина трохи не доїхала та зупинилася, вони її з`їхали з обочини і залишили біля будинку, де ОСОБА_5 проживав раніше. Прийшли до ОСОБА_1 додому, він забрав автомобіль і поїхав додому. Що далі робив ОСОБА_1 йому не відомо.

Захисник Литовченко Р.В. прохав провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази факту керування транспортним засобом. Також, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху- для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В ході розгляду адміністративного матеріалу судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, виконував функції водія.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що близько 21-00 години їй зателефонувала мати та повідомила, що ОСОБА_1 , який має ознаки алкогольного сп`яніння, виражається в її адресу нецензурною лайкою та пошкодив двері. Бизько 21-20 години вона приїхала за місцем проживання матері. У цей час ОСОБА_1 не було. Потім, близько 21-30 години останній приїхав на автомобілі марки «ВАЗ 2104» р/н НОМЕР_1 . ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння. Працівники поліції йому пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився, також відмовився від підпису у протоколі (а.с. 4).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 , їй зателефонувала подруга ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, приїхав до неї близько 21-00 години, виражається в її адресу нецензурною лайкою та пошкодив двері. Бизько 21-20 години вона приїхала за місцем проживання подруги. У цей час ОСОБА_1 не було. Потім, близько 21-30 години останній приїхав до подвір`я ОСОБА_9 на автомобілі марки «ВАЗ 2104» р/н НОМЕР_1 . ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння. На прохання працівників поліції пройти оглядна стан сп`яніння останій відмовився (а.с. 5).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_8 , 01.09.2025 року близько 21-00 години за місцем її проживання на автомобілі марки «ВАЗ 2104» р/н НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_10 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. У неї з ним виник конфлікт. Після чого вона зателефонувала своїй дочці- ОСОБА_6 , а та викликала поліцію. ОСОБА_1 у її присутності відмовився пройти оглядна стан сп`яніння (а.с. 4).

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_11 підтвердила, що бачила, як ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, приїхав на автомобілі марки «ВАЗ 2104» р/н НОМЕР_1 . Вона відібрала у нього ключі від вказаного автомобіля та викликала поліцію (а.с. 8).

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року (далі- Порядок).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 4 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння визначені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З доданого відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння с установленому законом порядку. Проте, останній від такого огляду відмовився. Також ОСОБА_1 повідомлено, що у відношенні нього буде складено два протоколи, на що останній повідомив, що «підписувать нічого не буде», відмовився від ознайомлення та дачі пояснень (а.с. 8).

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за своїм змістом цієї норми закону, керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремими та самостійними діяннями, які складають склад адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з того, що ч. ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка саме керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо скоєння правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

За ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП, встановлена відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП); особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. ч. 5 ст. 126 КУпАП); особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП), тобто- за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постановою серії БАД № 907761 від 02.09.2024 року ОСОБА_1 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 2).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його громадське значення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та відношення до скоєного, приходить до висновку, що в діях останнього є склад правопорушень, передбачених ст. 126 ч. 5, 130 ч. 1 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності, призначивши стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_4 , оскільки вони спростовуються письмовими поясненним свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які узгоджуються зі змістом доданого відеозапису та з яких вбачається, що ОСОБА_1 приїхав на автомобілі до помешкання ОСОБА_8 один та вчинив сварку, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, на підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 3028,00 грн., тобто, розмір судового збору складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 5 ст. 126, 130 ч. 1, 245, 251, 280, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним, у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності, та, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, призначити стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) грн. без оплатного вилучення транспортного засобу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Штраф стягнути на рахунок UA0016001, банк отримувача- Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК Полтавської області /Полтавська/21081300, .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (одержувач платежу: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, п. 5 таблиці ставок, ПІБ платника судового збору) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

СуддяТетяна ЗУБ