Справа № 644/1257/25
Провадження № 3/644/525/25
ПОСТАНОВА

про притягнення до адміністративної відповідальності

22 жовтня 2025 р. м.Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Індустріального районного суду м. Харкова справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харків з Відділу поліцейської діяльності № 1 Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшов адміністративний матеріал за № 2188/119-85/76/01/23-2025 від 07.02.2025 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП України стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 ).

Водій ОСОБА_1 04.02.2025 о 10 год 33 хв за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км+200 м, керував транспортним засобом Renault Trafiс н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, , чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (надалі за текстом - ПДР України): відмова особи, яка керує ТЗ від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 11.02.2025 справа № 644/1257/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 14).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025 ОСОБА_1 04.02.2025 о 10 год 33 хв керував транспортним засобом за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км+200 м, що відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, на підставі ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ Шевченківського районного суду Харківської області Орджонікідзевському районному суду міста Харкова.

Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінено на Індустріальний районний суд міста Харкова.

05.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від адвоката Турчак Марини Валеріївни, яка дії в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії АХ № 1244483 від 05.03.2025, про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 17-24). Матеріли справи були надані для ознайомлення 13.03.2025 помічнику адвоката Адаменко Анастасії Андріївні, на підставі довіреності № б/н від 06.01.2025 (а.с. 25), про зо свідчить розписка в матеріалах справи (а.с. 20).

17 березня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від адвоката Турчак М.В. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення з військової служби (а.с. 27-32).

11.04.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло повідомлення від адвоката Турчак М.В. про припинення повноважень захисника в інтересах ОСОБА_1 (а.с. 33-35).

14 квітня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від адвоката Савченка В`ячеслава Анатолійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1252971 від 13.04.2025, надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу (а.с. 36-48).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.04.2025 у задоволені клопотання Новосада Р.О. про зупинення провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби відмовлено (а.с. 50-52).

14.04.2025 через канцелярію суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А., надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з метою узгодження правової позиції з клієнтом (а.с. 53).

12 травня 2025 року через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А., який діє на підставі ордеру серії АХ № 1252971 від 29.04.2025, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з метою надання необхідних доказів з військової частини про проходження військової служби та долучено до матеріалів справи копію посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_1 , довідку про безпосередню участь в заходів, необхідних для забезпечення оборони України (а.с. 55-58).

17.06.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про залучення прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова до участі в справі про адміністративне правопорушення, з метою неупередженого, повного, всебічного розгляду справи, а також забезпечення неухильного дотримання положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 (а.с. 62-64).

17 червня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про виклик Інспектора РПП СПД №1 Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції Любіч Станіслава Володимировича, з метою отримання роз`яснень від поліцейських, оскільки при оформленні даного адміністративного матеріалу працівниками поліції було допущено суттєві порушення чинного законодавства, а саме: наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним та не безперервним, адже повністю не відображає всієї картини подій, зокрема складання адміністративних матеріалів; матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками Національної поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено нібито водія - військовослужбовця ЗСУ, у якого нібито були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки положеннями п. 9.15 розділу ІХ Інструкції про порядок організації патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016, передбачено спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовця; дані, які б свідчили про законність зупинки транспортного засобу з підстав, визначених п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» із зазначених вище підстав в матеріалах справи відсутні (а.с. 65-68).

17.06.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про застосування принципу індивідуалізації покарання, яка полягає в застосуванні за аналогією закону положення ст. 69 КК України, та виражається у не призначенні покарання, пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобам. В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 продовжує бути діючим військовослужбовцем військової частини та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, фактично паралізує не тільки його військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки. І це в умовах бойових дій, коли йдуть активні бойові дії, направлені на недопущення окупації державою-агресором території України (а.с. 69-72).

17.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про визнання доданих до справи матеріалів відеозапису недопустимими та недостовірними доказами, та не приймати його до уваги при ухваленні судового рішення по справі (а.с. 73-75). В обгрунтування клопотання зазначено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 міститься відео з ознаками коригування, у порушення інструкції відеозйомка велась не безперервно, що підтверджується відсутність відеозапису в проміжку часу між 10:35:32 та 10:41:23 , між 10:43:34 та 10:53:32.

17.06.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про призначення експертизи з технічного дослідження наявного в матеріалах даної справи відеозвукозапису, проведення якої доручити експертам Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса». На вирішення експертам поставити питання: чи є наданий на дослідження відеозвукозапис автентичним? Чи є наданий на дослідження відеозвукозапис оригіналом чи копією? Чи проводилась фіксація наданого на дослідження відеозвукозапису безперервно? Чи зазнавав змін наданий на дослідження відеозвукозапис? За допомогою одного чи декількох технічних пристроїв зафіксовані фрагменти наданого на дослідження відеозвукозапису?

В обгрунтування клопотання зазначено, що порушення приписів Інструкції № 1026 ставлять під сумнів безсторонність відеозапису, який міститься в матеріалах справи, як доказу по справі, відтак відсутність повного відображення перебігу події, ставить під сумнів оригінальність вказаного відеозапису. Отже, з метою підтвердження або спростування сумніву безсторонності зазначеного вище відеозапису, виникла необхідність у призначенні експертизи з технічного дослідження відеозвукозапису (а.с. 76-78).

17.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про витребування в РПП СПД №1 Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області оригінальну та повну версію відеозапису, який додано до матеріалів справи про адміністративне правопорушення №644/1257/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 79-81). В обгрунтування клопотання зазначено, що матеріали справи містять відео з ознаками коригування, тож даний відеофайл, не може слугувати доказом у справу, та є підставою для визнання цього відеозапису неналежним та недопустимим.

17.06.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представник ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 82-85). В обгрунтування клопотання зазначено, складання та проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводилося неналежним суб`єктом, оскільки ОСОБА_1 має особливий правовий статус, то до нього не поширюються положення Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103. З урахуванням наведеного, огляд на стан сп`янінні повинен був проводитися відповідно до норм ст. 266-1 КУпАП, оскільки установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий, тож вся процедура огляду, яку застосували до військовослужбовця ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем. Крім цього, безпідставність зупинки ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність підстав для виконання ним вимог поліції, так як із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП. Крім того, порушення вимог безперервності відео фіксування, що виключає можливість застосування відео файлів як належного та допустимого доказу, оскільки відеозапис, який міститься в матеріалах справи, містить ознаки коригування та відеозйомка велась не безперервно, що підтверджується відсутність відеозапису в проміжку часу між 10:35:32 та 10:41:23, між 10:43:34 та 10:53:32.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином, зокрема й шляхом направленням поштового повідомлення з викликом до суду на адресу проживання зазначену у матеріалах адміністративної справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025 (а.с. 1).

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Савченко В.А., підтримав надані до суду клопотання та пояснив, що провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки зібрані матеріали не містять належних та допустимих доказів вини, а містять низку істотних процесуальних порушень, що унеможливлюють притягнення його до відповідальності. Крім цього, захисник зауважив, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, повинен був згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та п. 3 розділу V Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах Національної поліції» бути задокументований військовослужбовцями Військової служби правопорядку (надалі за текстом ВСП), які на блокпості також були присутні, оскільки під час виконання службових обов`язків військовослужбовці ВСП мають право виявляти, припиняти та документувати правопорушення, вчинені військовослужбовцями, у межах своєї компетенції», а у разі виявлення правопорушення, вчиненого військовослужбовцем, працівник поліції зобов`язаний негайно повідомити ВСП для подальшого вжиття заходів відповідно до їх компетенції».

Вищевказані обставини, на думку захисника, свідчать про суттєві процесуальні порушення, відсутність належних доказів складу адміністративного правопорушення, а також порушення юрисдикції органів поліції, тому він просив суд закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу у діях адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 247 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (надалі за текстом - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» №3236/03 від 03.04.2008 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Також, суд зауважує, що наведені вище положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відтак, суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ч.1 ст.245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 277 та 38 КУпАП, оскільки в інтересах ОСОБА_1 , діє адвокат Савченко В`ячеслав Анатолійович, на підставі ордеру серії АХ № 1252971 від 13.04.2025, який уповноважений подавати суду пояснення, клопотання та докази у справі, тому суд дійшов переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними у справі письмовими доказами, участю захисника Новосада Р.О., так як за наведених обставин його право на захист порушено не буде.

Розглянувши клопотання учасників справи про адміністративне правопорушення, оцінивши доводи та докази надані на їх обгрунтування та доведення, суд дійшов такого висновку.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. про залучення прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова до участі у справі та виклик його в судове засідання (а.с. 62-64), оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає обов`язкову участь прокурора, а перелік справ про адміністративні правопорушення з обов`язковою участю прокурора, визначених у ч. 2 ст. 250 КУпАП є вичерпним, зокрема справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема такі питання: чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Крім цього, суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду винесла постанову у справі №208/712/19 від 30.08.2023 в якій вказано, що заслухавши пояснення представника Офісу генерального прокурора і Міністерства юстиції з питання застосування норм права щодо повноважень прокурора під час судового розгляду справ про адміністративні правопорушення у контексті рішення ЄСПЛ і дійшла висновків про таке.

Пунктом 1 ст. 6 ЄКПЛ кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відтак безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження. Дотримання її відповідно до усталеної практики ЄСПЛ встановлюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним.

Безсторонність за суб`єктивним критерієм означає, що суддя не виявляв особистої упередженості або зацікавленості у результатах розгляду справи. Особиста безсторонність презюмується доти, доки з урахуванням поведінки та/або особистих переконань конкретного судді не буде доведено протилежного.

Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 (заява № 10644/08, п. 56).

За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06.03.2018, заява № 10644/08, п. 65; «Карєлін проти росії» від 20.09.2016, заява № 926/08, п. 76). Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії ст. 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21.02.1984, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v .Austria) від 23.10.1995, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23.09.1998, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 06.09.2005, заява № 61406/00).

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не КПК України, а КУпАП.

У ч. 1 ст. 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Велика Палата вважає, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази.

Отже, враховуючи наведене, клопотання про залучення прокурора Харківської окружної прокуратури до участі у справі та виклик його в судове засідання є таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. про виклик Інспектора РПП СПД №1 Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції Любіча Станіслава Володимировича у якості свідка задля отримання від нього відповідних пояснень та усунення наявних суперечностей (а.с. 65-68), суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП посадові особи, які тим чи іншим чином приймали участь в складанні адміністративного матеріалу не мають права надавати пояснення, бо таке право надано лише особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілим та свідкам, а інспектор РПП СПД №1 Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції Любіч Станіслав Володимирович є особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025 (а.с. 1). Крім цього, згідно з п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що виклик до суду інспектора РПП СПД №1 Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції Любіча Станіслава Володимировича., яким складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025 є недоцільним, та таким, що сприятиме затягуванню строків розгляду справи.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А. про застосування принципу індивідуалізації покарання, яка полягає у застосуванні за аналогією закону положення ст. 69 КК України, відповідно до ст. 245 КУпАП, де одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. За невиконання вимог цього пункту Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП. Так, за приписами ч.2 ст.33 КУпАП під час накладення адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Заразом, санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами. Разом з тим, приписами абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 встановлено, що позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зокрема ст.130 КУпАП, можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення. Можливості накладення більш м`якого стягнення за такі правопорушення цей Кодекс не надає, а загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення виключно у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

З огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями, тому законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Відносно клопотань представника ОСОБА_1 адвоката Савченка В.А про визнання доданих до справи матеріалів відеозапису недопустимими та недостовірними доказами та не приймати його при ухваленні судового рішення по справі (а.с. 73-75), а також про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 82-85), суд зауважує, що оскільки це не стосується процедурних питань, а стосується суті справи, натомість дослідження та надання оцінки судом наявним у матеріалах справи доказам здійснюється за результатами розгляду справи, відтак, розгляд цих клопотань буде здійснено під час ухвалення рішення за наслідками розгляду справи по суті.

Суд заслухавши доводи заявленого захисником Новосада Р.О. клопотання про призначення експертизи з технічного дослідження наявного в матеріалах даної справи відеозвукозапису, проведення якої доручити експертам Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», так як з технічного дослідження матеріалів відео звукозапису слідує у адвоката Савченка В.А. є сумніви щодо автентичності доданого до матеріалів справи відеозвукозапису, (а.с. 76-78), дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки при досліджені судом диску встановлено, що останній не є пошкодженим, відео файли, які на ньому містяться відтворюються коректно. Крім цього, суд зауважує, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін, а також у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, що відповідає ч. 1 ст. 273 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII, та є правом, а не обов`язком суду, тому судова експертиза проводиться у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Судом установлено, що відеозапис містить дані, які є необхідними та достатніми для встановлення усіх істотних обставин справи. Будь-яких підстав вважати, що відеозапис є змонтований з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у суду не має. Вказані відеозаписи на оптичному диску (а.с. 4), з назвою «0000000__0002» та «0000000__0003» надають можливість дослідити обставини інкримінованого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Крім цього, посилання захисника на порушення безперервності відофіксації суд не бере до уваги, адже на відео зафіксовано та попереджено ОСОБА_1 про переривання відеофіксації, у зв`язку з переміщенням військової техніки про що чітко зазначено патрульним у кінці відео з назвою файлу «0000000__0002», а переривання відео «0000000__0003» обумовлено переміщенням до службового авто.

Крім цього, суд ставиться критично до тверджень захисника висловлених під час судового засідання щодо здійснення тиску та примусу співробітниками поліції на ОСОБА_1 у проміжках після відключення відеофіксації, оскільки жодних проявів таких дій на наявному долученому до справі відео не має, а протокол серії ААД № 328871 спростовує зазначені твердження захисника, а також відсутні будь-які інші докази, зокрема: скарги, заяви, звернення ОСОБА_1 на дії працівників поліції після складання стосовно нього протоколу до уповноважених органів влади.

У заявленому клопотанні не наведено жодних мотивів того, яким чином висновок судової експертизи відеозвукозапису може вплинути на вирішення питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що для об`єктивної оцінки дій ОСОБА_1 є достатні докази для розгляду справи по суті, у зв`язку з цим відсутня потреба в спеціальних знаннях, а тому призначення такої експертизи є недоцільним.

Щодо клопотання про витребування оригіналу відеозапису суд зазначає таке.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Отже, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису з назвою файлів «0000000__0002» та «0000000__0003» є оригіналом (відображенням) електронного документу, зафіксованого на службову боді камеру TECSAR /3, що підтверджується протоколом серії ААД № 328871 від 04.02.2025 (а.с. 1). Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 751/6069/19.

Співробітниками патрульної поліції до матеріалів справи долучені саме ті матеріали та відеозаписи, яких на їх погляд, достатньо для розгляду судом справи по суті. Відомостей, що працівниками поліції зроблені й інші, ніж долучені до матеріалів справи, відеозаписи, клопотання не містить. Отже, клопотання про витребування в РПП СПД №1 Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області повної та оригінальної версії відеозапису зафіксованого на службову боді камеру TECSAR /3 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли адміністративні правовідносини на транспорті. Судом досліджено та проаналізовано адміністративний матеріал, досліджено та оцінено докази на належність, допустимість, достовірність, а також достатність як кожного окремо, так у їх сукупності та встановлено.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025 (а.с. 1), вбачається, що ОСОБА_1 04.02.2025 о 10 год 33 хв за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км+200 м, керував транспортним засобом Renault Trafie н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на мсті зупинки ТЗ та в медичному закладі відмовився, здійснена відеофіксація, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (надалі за текстом - ПДР України): відмова особи, яка керує ТЗ від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив: «Вчора випив 300 гр горілки, не знав, що буде треба їхати. Вину визнаю у повному обсязі, з протоколом згоден» (а.с. 1).

У результаті огляду проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, виписано направлення на огляд водія транспортного засобу у Шевченківську ЦРЛ, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.02.2025, заразом ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у Шевченківська ЦРЛ (а.с. 2).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025, встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей за допомогою алкотеста Драгер 6820 не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с. 3).

Відеозаписами зі службової боді камери TECSAR /3 працівника поліції долученого до протоколу про адміністративне правопорушення на оптичному диску (а.с. 4), файл з назвою «0000000__0002» встановлено: час запису 00:07-00:22 зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Trafiс та його зупинки на блокпосту за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км+200 м; 00:26-00:52 зафіксовано факт перевірки документів у водія працівником поліції; 01:08-01:35 зафіксовано оголошення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та підтвердження ОСОБА_1 факту вживання ним алкогольного напою (горілки) учора; 01:36-01:40 працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотесту Драгер; 01:41-01:47 - зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на місці зупинки; 01:50-01:55 - працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; 01:56-02:01 - зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі; 02:04 працівник роз`яснює, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за п. 2.5 ПДР України за ст. 130 КУпАП;

З файлу запису «0000000__0003» судом установлено: час запису 00:09- 02:11 роз`яснення процесуальних прав, відповідно до ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від перекладача, оскільки розуміє мову, та від юриста.

З розписки ОСОБА_2 вбачається, що він отримав від працівників поліції автомобіль Renault Trafiс та зобов`язується у найближчий час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не передавати (а.с. 5).

За інформацією з довідки згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» вбачається, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року не зареєстровано порушення ПДР за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відомостями ГСЦ «Посвідчення водія» ІТС інформаційного поталу Національної поліції України, посвідчення водія ОСОБА_1 отримував НОМЕР_2 строком дії з 31.07.2018 по 31.07.2048 (а.с. 6).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202970 від 23.12.2024, встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с. 5).

Проаналізувавши вищевказані документи, суд дійшов переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини події та додані до адміністративних матеріалів докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд вважає доведеним факт порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України, та вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому діянь, з наявним складом адміністративного правопорушення, ч.1 ст.130 КУпАП, з таких підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП органи Національної поліції мають право складати протоколи про порушення на автомобільному транспорті, на основі суворого додержання вимог законодавства, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до преамбули Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (надалі за текстом - Закон № 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (ст. 1 Закону № 3353-ХІІ).

Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону № 3353-ХІІ).

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону № 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 1 та 2 ст. 260 КУпАП визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, допускається відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння. Порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Отже, наведеними положеннями КУпАП чітко унормовано порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, а також порядок та підстави направлення такої особи для відповідного огляду у закладах охорони здоров`я.

Наведені норми КУпАП також кореспондуються із положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі за текстом Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Суд зауважує, що зі змістом інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Отже, з врахуванням викладеного, поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202970 від 23.12.2024 (а.с. 1) складено в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, оскільки зазначена позиція є суб`єктивною та необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст.266-1 КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП.

Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Надані до суду, захисником ОСОБА_1 адвокатом Савченком В.А., документи не дають суду можливості встановити факт виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 на час події, яка мала місце 04.02.2025. Будь-яких документів, які б беззаперечно підтверджували, що на час вчинення цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби стороною захисту не надано, а матеріали справи їх не містять. Крім цього, матеріали справи долучені стороною захисту містять суперечні відомості щодо дійсного проходження служби ОСОБА_1 , в/ч та його посади, оскільки із залученого військового квитка серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади ст. водія 30.10.2008 року в/ч НОМЕР_4 за наказом № 287, і жодних інших даних про прийняття на військову службу у іншу в/ч військовий квиток не містить (а.с. 100/ на звороті); з відпускного квитка в/ч НОМЕР_5 , з печаткою в/ч НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що останній був звільнений у чергову відпустку з 17.02.2025 по 05.03.2025 та зобов`язаний прибути до в/ч НОМЕР_5 06.03.2025 (а.с. 102); судом установлено, що згідно з відомістю на ім`я начальника служби військової техніки в/ч НОМЕР_5 від 17.03.2025 ОСОБА_1 водій електрик, пройшов інструктаж ТВО начальника медичного пункту 2 стрілецького батальйону старшим сержантом ОСОБА_3 по заходах безпеки, з метою зменшення аварійності та збереження життя в/службовців під час експлуатації автомобільної техніки (а.с. 98).

Враховуючи зазначене, суд ставиться критично до наданих документів щодо проходження ОСОБА_1 військової служби, зокрема й на посаді водія, адже стороною захисту не надано належних доказів факту проходження військової служби ОСОБА_1 , а також в жодних процесуальних документах по суті справи не зазначено яку саме посаду займає ОСОБА_1 , та не має відповідних доказів на підтвердження перебування на вказаній посаді, що у разі позбавлення права керування ТЗ матиме негативні наслідками для безпосереднього проходження військової служби та виконання її обов`язків для особисто ОСОБА_1 , а також інших військовослужбовців в умовах особливого періоду.

Суд звертає увагу, що визначений ВОС старший водій автомобіля визначений у військовому квитку серії НОМЕР_3 не підтверджує факт перебування ОСОБА_1 на відповідній посаді, а лише свідчить про набуту військову спеціальність, яка не гарантує проходження військової служби на зазначених посадах.

Крім цього, як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не повідомляв про те, що виконує якесь службове завдання, крім цього, ОСОБА_1 не перебував у військовій формі, яку зобов`язаний носити зокрема й під час виконання обов`язків військової служби згідно з положеннями правил носіння військової форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та ліцеїстами військових ліцеїв, затверджених наказом МОУ № 606 від 20.11.2017.

З огляду на викладене, можна зробити цілком обґрунтований висновок, що ОСОБА_1 не виконував станом на 04.02.2025 жодних військових обов`язків, а тому у працівників поліції існувала обґрунтована презумпція для застосування саме загальної процедури огляду, передбаченої ст.266 КУпАП.,

Поряд із цим, з дослідженого у судовому засіданні, копії довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 03 квітня 20245 року № 6912/А, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно в період з 20.01.2024 по 03.03.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи с. Кучерівка, Ковалівка, Синьківка, Петропавлівка Харківської області, копії посвідчення УБД серії НОМЕР_6 , копії військового квитка серії НОМЕР_3 , відпускного квитка від 13.02.2025№ 462А, згідно якого ОСОБА_1 у період з 17.02.2025 по 05.03.2025 звільнений у чергову щорічну відпустку, однак, будь-яких підтверджуючих документів, що ОСОБА_1 наразі є військовослужбовцем та саме у цей день під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції він виконував обов`язки військової служби, суду надано не було.

Суд звертає увагу, що п. 1 ч.1 ст.255 КпАП України регламентує, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст. 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КпАП України), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Суд ставиться критично до доводів адвоката стосовно відсутності та не зазначення причин та підстав зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , так як у працівників поліції булі відсутні законні підстави для цього.

Так, суд бере до уваги, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський, згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 липня 2025 року № 4524-IX затверджено Указ Президента України від 14 липня 2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 05.11.2025.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

У пункті 5 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

З відеозапису файл з назвою «0000000__0002» час запису 00:07-00:22 судом встановлено факт безпосередньої зупинки транспортного засобу на стаціонарному блокпосту за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, А/Д Чугуїв-Мілове 40 км+200 м, на виконання вимог військового часу згідно з положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», тому порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства судом не встановлено, а тому доводи захисника щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними, та не спростовують того, що саме ОСОБА_1 керував ТЗ, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції долученого до протоколу про адміністративне правопорушення на оптичному диску (а.с. 4), де зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Trafiс, та під час складання протоколу ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та виконував вимоги працівника поліції як водій транспортного засобу без зауважень про такий його статус.

Поряд із цим, суд вважає належним зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складався внаслідок саме відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху та є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 245, 280 та 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 328871 від 04.02.2025 (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 04.02.2025 (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.02.2025 (а.с.3), відеозаписами (а.с.4), розпискою (а.с. 5), довідкою (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248).

При цьому, суд враховує, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, при визначенні виду та міри стягнення, суд враховує факт та характер скоєного правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу правопорушника, та вважає необхідним накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд не бере до уваги доводи захисника щодо не призначення ОСОБА_1 покарання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки санкція ч. 1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

Заразом, суд наголошує, що ОСОБА_1 не доведено факту, що він є діючим військовослужбовцем, зокрема, що він займає посаду тісно пов`язану з виконанням військових обов`язків водія та право керування ТЗ йому потрібно саме для виконання своїх службових обов`язків, тому суд не вбачає жодних підстав для не призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 1ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, що не лише відповідає вимогам ст. 33, 34 щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, необхідно сплатити суму судового збору, яка відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Заразом, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями), військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Отже, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 звільнений від сплати судового збору при накладенні адміністративного стягнення.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 33-38, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 276, 279, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ), визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ), на користь держави (отримувач коштів ГУК у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300) штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко