ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2095/25 Справа № 175/7150/24 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Кривий Ріг, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2024 року о 02 год. 49 год., по вул. Поштова у м. Краматорськ, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ21102» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., позбавлено права керувати транспортним засобом на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Доводи апеляційної скарги:

З таким судовим рішенням не погодився захисник Морозов В.Ю. та оскаржив його в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався тільки 03 червня 2025 року ознайомившись на порталі «Судова Влада України». Вказану постанову до моменту оскарження рішення, ніхто з учасників не отримував у зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не з його вини та просить поновити, як такий, що пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_2 на захист, оскільки не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що працівники патрульної поліції при складані протоколу чинили стосовно ОСОБА_2 психологічний тиск.

Крім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння та факту керування останнім транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про пристрій, яким проводилась відеофіксація при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та не було залучено свідків.

Вказує, що працівниками патрульної поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки ОСОБА_2 оголошено його права передбаченні Конституцією України та нормами КУпАП, але не роз`яснено сутті визначених статей, не запропоновано водію пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

В матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу на проходження огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Позиції сторін в суді:

Учасники справи про адміністративне правопорушення про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, однак до зали судового засідання не з`явились. До початку судового розгляду від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі його захисника у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено у їх відсутність, відповідно до ст. 268 КУпАП.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

За змістом положень ч.2 ст.294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 20 березня 2025 року, без участі ОСОБА_2 та його захисника. З матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу подано 04 червня 2025 року через систему «Електронний суд» та зареєстровано в канцелярії суду 11 червня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Згідно ЄДРСР повний текст оскаржуваної постанови надіслано судом 26 травня 2025 року та надано загальний доступ 27 травня 2025 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання та отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови суду 1-ї інстанції, а також ураховуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні та вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні будь які відомості про повідомлення ОСОБА_2 про дату час і місце розгляду справи в будь-який інший спосіб (смс повідомлення, телефонограма, повідомлення на електрону пошту, зазначення дати, часу та місця розгляду справи в протоколі про адміністративне правопорушення тощо).

Таким чином, суд першої інстанції не забезпечивши належного повідомлення про дату та час розгляду справи, розглянув справу без участі ОСОБА_2 та його захисника Морозова В.Ю., чим порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на безпосередню участь у судовому процесі, не забезпечено його право скористатися своїми процесуальними та конституційними правами на доступ до правосуддя, реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що самі по собі матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд першої інстанції, перерахувавши вказані докази, не надав їм належної правової оцінки та допустивши спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині скасування постанови судді в наслідок істотного порушення процесуальних норм є слушними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП у разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п. 3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 розділу 1 зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 735924 від 28.03.2024 року, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

рапортом інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Любімової Г., згідно якого під час несення служби в нічну зміну в м. Краматорськ у складі екіпажу «Циклон 107», було передано інформацію, щодо підозрілого транспортного засобу. 28.03.2024 року за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб «ВАЗ21102» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , під час спілкування з яким у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на що останній відмовився, чим порушено вимоги п. 2.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП України;

відеозаписом з бодікамер працівників патрульної поліції з якого убачається, що ОСОБА_2 не заперечує факту того, що керував транспортним засобом, під час спілкування з працівниками патрульної поліції у останнього спостерігалися ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію, було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest DRAGER або в медичному закладі на що останній відмовився. Поліцейськими роз`яснено ОСОБА_3 наслідки відмови від проходження огляду з чим останній погодився. Також з відеозапису вбачається, що водієві роз`яснили права, повідомили, в якому суді буде розглядатися справа.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги в цій частині не сприймають судом апеляційної інстанції до уваги.

Твердження апеляційної скарги, що поліцейськими не залучено свідків не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП свідки залучаються лише у разі неможливості застосування засобів відеофіксації.

Доводи апеляційної скарги апелянта, про те що працівниками патрульної поліції на ОСОБА_2 здійснювався психологічний тиск не знайшли свого підтвердження. Оскільки ні матеріали справи, ані запис з бодікамер не містить ніяких доказів тиску. Однак вина водія підтверджена сукупністю наведених доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є належними, допустимими та достовірними доказами, а тому є достатні підстави для прийняття обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції по відношенню до ОСОБА_2 судом не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції суду не надано. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції апелянт не надав у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції визнає дане твердження апелянта безпідставним.

Доводи сторони захисту про недоведеність ознак алкогольного сп`яніння, не спростовують вини ОСОБА_2 оскільки виявлення таких ознак є повноваженнями поліцейського за його внутрішнім переконанням та слугують підставою для вимоги до водія пройти огляд на стан сп`яніння, задля спростування або доведення перебування водія у стані сп`яніння. Норми чинного КУпАП та відповідної Інструкції щодо проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для виявлення ознак та не наділяють правом оскаржувати виявлені поліцейським ознаки, окрім проходження відповідного огляду.

Окрім того всупереч твердженням апелянта, доданий до матеріалів справи відеозапис, містить встановлення та повідомлення працівником поліції, ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, які також явно виражались в поведінці водія під час спілкування з поліцейськими, тому доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає спростованими.

Під час судового розгляду судом апеляційної інстанції, достовірно встановлено, що працівником поліції виконано всі вимоги чинного законодавства і вжито всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності в матеріалах справи та не вручення водію направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Оскільки вручення направлення і процедура направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, яка полягає у тому, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, є різними процесуальними діями.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан сп`яніння, а доводи захисника в цій частині, апеляційний суд сприймає, як спосіб захисту, задля уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що долучені до матеріалів справи докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є належними та допустимими, які узгоджуються між собою.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, а будь-яких доказів щодо відсутності у його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак апеляційний суд позбавлений можливості застосувати адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на час постановлення апеляційним судом постанови, сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП 28 березня 2024 року, отже на теперішній час минув строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП у разі пропущення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Морозова Вадима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: