справа № 166/1331/25
провадження № 3/166/681/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2025 року с-ще Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., з участю секретаря Омелько Н.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, скеровані п`ятою прикордонною заставою першої прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

встановив :

ОСОБА_1 22 липня 2025 року о 18 год 40 хв на території Ратнівської об`єднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області на відстані 35000 метрів від лінії державного кордону України на напрямку прикордонного знака №0276 не виконав неодноразово повторювану законну вимогу військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із охороною державного кордону, а саме пред`явити військово-облікові документи, чим порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що дійсно у вказані в протоколі дату і час він в якості пасажира автомобіля під керуванням знайомого в`їхав на контрольно-пропускний пункт (далі КПП) у напрямку с-ща Ратне. На КПП водій зупинив автомобіль, оскільки попереду військовослужбовець ДПС проводив перевірку іншого автомобіля. При цьому, він бачив, як прикордонник, замість поверхневого огляду багажного відділення автомобіля, фактично здійснював його обшук, оскільки прощупував кожен наявний у ньому пакет. Будучи обуреним такими діями прикордонника, він зробив йому зауваження. На вимогу прикордонника він показав паспорт у системі «Дія», військово-облікові документи для перевірки не надав, бо вважав таку вимогу, а також фактичний обшук у автомобілі перевищенням повноважень військовослужбовцем. Після перевірки документів водія автомобіля, в якому він рухався, водій поїхав у напрямку с-ща Ратне, його ж висадили для з`ясування обставин. Згодом за викликом прикордонників приблизно о 16 год 30 хв прибули працівники поліції, на вимогу яких він надав паспорт і військово-обліковий документ. Поліцейський у відомчій інформаційній базі перевірив його особу за військово-обліковими даними, встановив наявність підстав для відстрочки від мобілізації і залишив КПП. Натомість прибули військовослужбовці ДПСУ, які повідомили, що затримують його для з`ясування обставин і доправили службовим автомобілем у с-ще Шацьк, при цьому користуватися телефоном йому заборонили. Здійснити дзвінок йому дозволили лише о 22 годині, тоді він повідомив дружину про своє місце перебування. У Шацьку до нього прибув захисник, який був здивований підставами його затримання. Вказав, що особа, яка вимагала пред`явити військово-обліковий документ, була у військовій формі зі зброєю, надала йому відповідне посвідчення, тому він цілком розумів, що перед ним військовослужбовець. Однак інші військовослужбовці, які прибули на місце події згодом, свого посвідчення йому не надали, тому, незважаючи на те, що вони були у військовій формі та зі зброєю, надати їм свій військово-обліковий документ він відмовився. У судовому засіданні 22 жовтня 2025 року визнав, що військово-обліковий документ на вимогу військовослужбовця ДПСУ ОСОБА_2 не надав.

Свідок ОСОБА_3 дав пояснення про те, що він разом із ОСОБА_1 їхали із м. Ковеля, він перебував за кермом. На КПП у автомобілі, що стояв попереду, прикордонник обшукував багажник, прощупуючи речі. На його вимогу він пред`явив у додатку «Дія» паспорт і військово-облікові документи, ОСОБА_1 паспорт. ОСОБА_1 висловив сумнів у повноваженнях прикордонника на перевірку військово-облікових документів та обшук автомобіля, у зв`язку з чим виникла суперечка. У його присутності ОСОБА_1 військово-облікових документів не надав. Йому повідомили, що ОСОБА_1 затримують, тому останній залишився на КПП, а він поїхав далі.

Свідок ОСОБА_4 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. н.п. Млинове), пояснив, що зі слів підлеглих йому відомо про те, що ОСОБА_1 , рухаючись через КПП, на неодноразову вимогу військовослужбовця ДПСУ ОСОБА_2 відмовився надати військово-обліковий документ. За його вказівкою на місце події прибули два офіцери ДПСУ, які роз`яснили ОСОБА_1 обов`язок надати для перевірки такий документ, однак останній знову відмовився. Він із доповіді офіцерів ДПСУ, перебуваючи на робочому місці на заставі, прийняв рішення про затримання ОСОБА_1 для з`ясування обставин та встановлення особи останнього. Протокол про адмінзатримання склав о 19 годині 22 липня 2025 року, вказаний документ до застави в н.п. Світязь привіз його заступник ОСОБА_5 затриманні брав участь як понятий працівник РТЦК та СП ОСОБА_6 , який вказав, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову. На заставі у н.п. Світязь через центр надання безоплатної правничої допомоги залучили захисника. ОСОБА_1 повідомляв, що має намір залучити захисника за договором, однак останній зволікав із прибуттям на місце події. При цьому, ОСОБА_1 запевняв, що адвокат доїжджає, згодом казав, що його телефон розрядився і зв`язок із адвокатом втрачений, хоча через деякий час знову розмовляв по телефону.

Свідок ОСОБА_7 , військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонної застави, повідомив, що 22 липня 2025 року ніс службу на КПП на перехресті доріг Ратне Ковель Лучичі в наряді «Контрольний пост». ОСОБА_1 як пасажир автомобіля прибув на КПП. Він представився і пред`явив вимогу водію та ОСОБА_1 надати документи на посвідчення особи та військово-облікові документи. Водій усі документи надав, натомість ОСОБА_1 надав лише паспорт, від надання військово-облікового документа відмовився, зайти у додаток «Резерв +» навіть не намагався. Він роз`яснив йому наслідки таких дій, а саме адмінвідповідальність за ст.185-10 КУпАП. Упродовж трьох годин ОСОБА_1 повідомляв, що на місце події має прибути адвокат за договором, однак останній так і не прибув. На вимогу ОСОБА_1 він неодноразово повідомляв, що обов`язок надати для перевірки військово-обліковий документ у прикордонному районі передбачений Постановою КМУ №1147 зі змінами. Згодом на КПП прибув заступник начальника застави ОСОБА_8 , який продовжив спілкування із ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.185-10 КУпАП адміністративно-караною є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Пунктами 7, 8, 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ від 27 липня 1998 року № 1147 зі змінами, передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

Особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Установлено, що ОСОБА_9 , інспектор прикордонної служби, 22 липня 2025 року ніс службу в прикордонному наряді «Контрольний пост» на околиці с-ща Ратне на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_4 «з м.д. АДРЕСА_2 ».

Ураховуючи вимоги пунктів 7, 8, 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 №1147, адресована ОСОБА_1 вимога військовослужбовця ДПСУ ОСОБА_2 пред`явити військово-обліковий документ є законною та обґрунтованою.

Факт відмови ОСОБА_1 надати військово-обліковий документ військовослужбовцю ДПСУ не заперечується самим ОСОБА_1 і стверджується як письмовим, так і усним поясненням ОСОБА_2 у судовому засіданні, а також наявним у матеріалах справи відеозаписом із натільної камери військовослужбовця ОСОБА_10 .

Так, відеозапис містить обставини неодноразового роз`яснення ОСОБА_11 . ОСОБА_1 обов`язку пред`явити військово-обліковий документ, норму закону, яка такий обов`язок передбачає, відповідальність за невиконання вимоги та власне відмову ОСОБА_1 надати цей документ.

Доводи ОСОБА_1 про те, що наявність підстав для відстрочки була встановлена поліцейськими, які прибули на місце події, не звільняє його від відповідальності, оскільки такий обов`язок покладається на нього, а невиконання цього обов`язку зумовило залучення додаткових засобів та часу для перевірки обставин, зокрема залучення працівників поліції.

Відтак вказані докази поза розумним сумнівом підтверджують наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме злісну, тобто неодноразову й безпричинну, відмову ОСОБА_1 виконати законну вимогу працівника прикордонної служби, що полягала в обов`язку пред`явити військово-обліковий документ.

Не звільняють від такого обов`язку незаконні, на думку ОСОБА_1 , під виглядом огляду автомобіля дії працівника ДПСУ із його обшуку, навіть за умови доведеності таких дій. ОСОБА_1 мав право реагувати на таке порушення військовослужбовця ДПСУ шляхом звернення до керівництва підрозділу ДПСУ або ж у відповідні правоохоронні органи. Водночас ОСОБА_1 , незважаючи на виявлення ним порушення, покладеного на нього обов`язку пред`явити військово-обліковий документ не виконав.

Установлено, що ОСОБА_1 із 19 год 00 хв 22 липня 2025 року до 15 год 10 хв 25 липня 2025 року був затриманий на підставі ст.ст.260-263 КУпАП, про що свідчить відповідний протокол від 22.07.25.

Згідно із ст.263 КУпАП адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години. Осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

У справі "Енгель проти Нідерландів" Європейський суд з прав людини встановив критерії, за якими певний вид правопорушення може бути класифікований як кримінальний. Такими критеріями є належність до національного права, характер правопорушення та суворість покарання,

Суворість стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, зокрема 15 днів арешту, дає підстави для висновку про можливість застосування Європейської конвенції про захист прав людини у справах про такі правопорушення.

Стаття 5 Конвенції гарантує право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім передбачених цією статтею випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Затримання є обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість. Затримання має бути законним, обґрунтованим і здійснюватися лише за наявності законних підстав. Недотримання вказаних умов свідчить про незаконність затримання.

Необхідність затримання ОСОБА_1 на строк до трьох діб начальник прикордонної застави (з АДРЕСА_2 ) ОСОБА_4 , тобто особа, яка здійснила затримання, пояснив необхідністю встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. При цьому, ОСОБА_4 не конкретизував, які саме дані про особу ОСОБА_1 та обставини події не були відомі й без з`ясування яких вирішити питання про наявність або відсутність підстав для складання протоколу про адмінправопорушення було неможливо. Не повідомив ОСОБА_4 і про те, які обставини були з`ясовані у ході тривалого затримання ОСОБА_1 .

Навпаки, із досліджених судом доказів, зокрема відеозапису, установлено, що на час приїзду на КПП офіцерів 5 прикордонної застави, зокрема ОСОБА_12 , було достеменно встановлено особу ОСОБА_1 , який добровільно надав паспорт у додатку «Дія», та наявність в останнього права на відстрочку від мобілізації із офіційної бази даних, доступ до якої мають працівники поліції, які прибули за викликом військовослужбовців ДПСУ на місце події.

Відтак, на переконання суду, підстав для затримання ОСОБА_1 на період із 22 липня до 25 липня 2025 року об`єктивно не було.

Незаконне затримання особи є істотним порушенням прав людини, відтак докази, отримані внаслідок такого порушення, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення, є недопустимими.

Верховний Суд у постанові в справі №204/6541/16-к наголосив, що не у всіх випадках порушення фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення.

У цій справі суд, констатуючи незаконність затримання ОСОБА_1 , бере до уваги, що докази на підтвердження його винуватості у скоєнні адмінправопорушення, зокрема відеозапис із натільної камери інспектора ДПСУ ОСОБА_2 , отримані до його затримання, тому є допустимими.

Протокол про адмінправорушення сам по собі не є доказом учинення діяння. Фактично протокол містить суть звинувачення особи у скоєнні правопорушення, тому підстав для визнання його недопустимим доказом суд не вбачає.

Відтак, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Враховуючи ступінь вини та характер правопорушення, що вчинено під час дії воєнного стану, дані про особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, вважаю за доцільне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185-10 КУпАП, яке буде необхідне і достатнє для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з вимогами ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 40-1, ст. 185-10 ч.1, ст.ст. 280, 283, 284 ч.1 п. 1 КпАП України,

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, та піддати його стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач коштів ГУК у Волин.обл/смт Ратне/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, номер рахунку (IBAN) UA0003566, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.).

Відповідно до ст. 308 ч. 2 КУпАП в разі несплати штрафу особою, яка притягується до адмінвідповідальності, в добровільному порядку не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання стягнути подвійний розмір штрафу 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. (отримувач коштів ГУК у Волин.обл/смт Ратне/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN) UA0003566)

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Дата проголошення повної постанови 24 жовтня 2025 року о 15 год 30 хв.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун