Провадження № 33/801/1080/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 к. за те, що вона обіймала посаду головного спеціаліста відділу трудових ресурсів управління праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації (8 ранг державного службовця), з якої звільнена 17 січня 2023 року, згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини першої статті 45 та пункту 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

За таких самих обставин вона також несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просила скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 була звільнена з посади 17 січня 2023 року під час дії положень закону, яким визначався обов`язок подання декларацій, кінцевий строк яких припадав на період дії воєнного стану, протягом 90 календарних днів з дня його припинення чи скасування. Про прийняття Закону України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12 жовтня 2023 року і змінив порядок та строки подання декларації, встановивши кінцевий термін подання (31 січня 2024 року) для декларацій за 2022 2023 роки, їй не було відомо. Зазначала, що вона була звільнена за 9 місяців до прийняття цього закону і вимушена була покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Вінниці, де отримала статус внутрішньо переміщеної особи. Її час та увага були спрямовані на пошук житла, роботи та створення безпечних умов проживання, у зв`язку з чим їй не було відомо про зміни в чинному законодавстві. Колишній роботодавець не повідомив її про зміни законодавства щодо порядку та строків подання декларацій. Відсутність техніки та доступу до інтернету, а також обмежене коло спілкування унеможливили доступ до змін у законодавстві. Вважала, що наявні поважні причини пропуску строку для подання декларації, що є підставою для закриття провадження у справі через відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Також звертала увагу на те, що днем вчинення правопорушення у протоколі вказано 17 березня 2024 року (день подачі декларації за 2021 рік), а датою виявлення правопорушення вказано 01 травня 2025 року (дата складання протоколу). Проте з матеріалів справи видно, що вже станом на 26 лютого 2025 року працівниками Департаменту стратегічного розслідування Національної поліції України було виявлено можливе несвоєчасне подання декларації (повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) від 26 лютого 2025 року). Відтак днем виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, є 04 березня 2025 року дата направлення листа про організацію розгляду матеріалів відносно ОСОБА_1 . Таким чином на момент розгляду справи судом першої інстанції закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Згідно з частиною четвертою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

ОСОБА_1 згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини першої статті 3, частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

17 березня 2024 року ОСОБА_1 подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року, які згідно з пунктом 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язана була подати до 31 січня 2024 року.

Декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та декларація особи у зв`язку із припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подаються шляхом їх заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) (частини перша, друга статті 45 Закону України «Про запобігання корупції»).

У пункті першому частини першої статті 255 КУпАП НАЗК визначено як орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення за статтею 172-6 КУпАП.

Отже уповноваженому на складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про невчасне подання нею декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стало (повинно було стати) відомо саме 17 березня 2024 року в день заповнення декларацій на офіційному сайті НАЗК.

Складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення іншим ніж НАЗК органом (його посадовою особою) старшим оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Різником О. М. не впливає на момент виявлення цього адміністративного правопорушення, тому що Закон, зокрема частина четверта статті 38 КУпАП, пов`язує строк накладення адміністративного стягнення саме з моментом виявлення правопорушення, а не моментом складання протоколу.

Цей спеціальний строк, який є значно більшим за загальний, установлений в частині першій цієї статті, якраз спрямований на те, щоб забезпечити достатній час (6 місяців з дня виявлення адміністративного правопорушення) для складення протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду його судом.

НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має, зокрема складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції НАЗК, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення (пункт 11-2 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції»).

Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято 30 вересня 2025 року, тобто більше ніж через рік і шість місяців після виявлення адміністративного правопорушення уповноваженим органом на складання протоколу про це адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що моментом виявлення правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення, тому що згідно з частиною другою статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що листом № 47-06/16579-25 від 26 лютого 2025 року НАЗК повідомило Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України про несвоєчасне подання декларації уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте жодних даних про те, що НАЗК чи Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України впродовж строку з 17 березня 2024 року по 26 лютого 2025 року вживали заходів щодо встановлення особи ОСОБА_1 , її розшуку, встановлення її осудності, інших обставин, які унеможливлювали складання протоколу про адміністративне правопорушення впродовж 24 годин з моменту заповнення декларації на офіційному сайті НАЗК у справі не має.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Оскільки протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшли до суду першої інстанції 04 липня 2025 року, тобто після закінчення установленого частиною четвертою статті 38 КУпАП строку, то суд прийшов до помилкового висновку про визнання її винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення, а не закриття провадження у справі на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що визначення моменту з якого стало відомо про особу, яка вчинила правопорушення, днем складення протоколу про адміністративне правопорушення без урахування приписів частини другої статті 254 КУпАП щодо необхідності його складання протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, якщо така особа об`єктивно була відома органу, уповноваженому складати протокол про адміністративне правопорушення, суперечить завданню КУпАП, визначеному його статтею 1, тому що уможливлює безпідставне (аж до двох років) тримання особи, зокрема, уповноваженої на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування, під загрозою можливого притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі задля відповідного впливу на прийняття нею владних (управлінських) рішень, що є неприпустимим.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк