Справа №: 452/3677/25
Провадження № 3/452/1758/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 жовтня 2025 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., при секретарі судового засідання Дуді Ю.А., за участі прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області Кункевич О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, працюючого у Міжнародній організації з міграції на посаді спеціаліста відділу інформаційних технологій, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого як ВПО за адресою:

АДРЕСА_2 , який до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався,

-за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 26 вересня 2025 року надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (протоколи № 25 від 22 серпня 2025 року та № 26 від 22 серпня 2025 року).

Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року матеріали об`єднані в одне провадження, якому присвоєний

№ 452/3677/25.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу організаційної роботи управління адміністративних послуг Лисичанської міської ВЦА, був суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, щодо обов`язку своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації № 185-к від 14 червня 2024 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 17 червня 2024 року за власним бажанням.

Згідно ч. 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином у ОСОБА_2 виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності, тобто до 17.07.2024 року (включно).

Як встановлено судом ОСОБА_1 , будучи особою яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно 11 квітня 2025 року о 14 год. 19 хв., без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, за формою, що визначається Національним агентством, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 припинивши у 2024 році діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язаний був наступного року після припинення такої діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2024 рік (після звільнення) до 01.04.2025 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно 11 квітня 2025 року о 14 год. 24 хв., без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік (після звільнення), за формою, що визначається Національним агентством, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнав, у вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати. При цьому пояснив, умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не мав, разом з тим, рояснив, що будь-яких поважних причин несвоєчасного подання декларацій також не мав.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в положеннях ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 25 та № 26 від 22 серпня 2025 року, складеними відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- повідомленням Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій НАЗК № 47-06/51210-25 від 12 червня 2025 року;

- повідомленням НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

№ 284/01-14 НАЗК від 18 квітня 2025 року;

- розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації № 185-к від 14 червня 2024 року про звільнення ОСОБА_1 , начальника відділу організаційної роботи управління адміністративних послуг Лисичанської міської військо-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, 17 червня 2024 року, за власним бажанням, відповідно до статті 38 КЗпП України;

- реєстром послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»;

- наданими поясненнями ОСОБА_1 безпосередньо в судовому засіданні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протоколи про адміністративне правопорушення, у суду не має, в свою чергу ОСОБА_1 такі докази в жодній мірі не спростовувалися.

Відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, для наявності складу даного правопорушення юридичного значення не має, оскільки з об`єктивної сторони вказане правопорушення має формальний склад, тобто законодавець встановив відповідальність спеціального суб`єкта безпосередньо за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незалежно від наявності у особи такого умислу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини і характер вчиненого правопорушення, ступінь вини і дані про особу правопорушника, яка раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне та достатнє застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вище викладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дані адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття,а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення, відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови.

У разі не сплати штрафу в добровільному порядку, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя