Провадження 3/524/3309/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Пальчик О.О., розглянувши справу, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №457830 зазначено, що 18.09.2025 року о 17-26 год. водій ОСОБА_1 в м. Кременчуці по пр. Свободи, 57 виїжджаючи на дорогу з двору прилеглої території не надав дорогу транспортному засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що рухалась по ній, чим спричинив створення аварійної небезпечної обставини, а саме примусив водія транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 різко змінити швидкість, напрямок руху, чим порушив п. 10.2 та п.п.2.3д ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 18.09.2025 року о 17-26 год. в м. Кременчуці по пр. Свободи, 57 виїжджав на дорогу з двору прилеглої території, ПДР України не порушував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 18.09.2025 року о 17-26 год. в м. Кременчуці по пр. Свободи, 57 вона керувала транспортним засобом «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 . Рухалась по дорозі, яка має три напрямки руху в одну сторону по центральній смузі. Водій ОСОБА_1 виїжджав з прилеглої території праворуч, не зайняв крайнє праве положення, а виїхав перед службовим транспортним засобом в центральну смугу руху, чим змусив її різко гальмувати та змінити напрямок руху, чим створив аварійну ситуацію.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дав аналогічні покази.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, водієві ОСОБА_1 вміняється в вину порушення пунктів 10.2, 2.3 Д Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій, який виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Пунктом 2.3д Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Отже, згідно протоколу серії ЕПР1 № 457830 від 18.09.2025 року, водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, що регулюють початок руху та зміну його напрямку.

Поряд з цим, частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Диспозицією частин 1- 4 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за такі види порушень ПДР: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками; порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди; ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Таким чином, оскільки порушення ПДР, допущене водієм ОСОБА_1 не охоплюється диспозиціями ч. 1- 4 ст. 122 КУпАП, то поліцейським, який склав протокол, невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Отже, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подаються протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського Апеляційного суду через Автозаводський районний суд м Кременчука.

Суддя Оксана ПАЛЬЧИК