ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лабіка Г.І. на постанову Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.09.2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.173-2 ч.3 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.09.2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , закрито у в`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

На цю постанову адвокат Лабік Г.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення і направити справу на новий судовий розгляд, або розглянути справу по суті в апеляційному порядку.

Також просив поновити йому строк на оскарження постанови районного суду.

В обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження постанови суду зазначав, що оскільки повний текст постанови суду було виготовлено 02.10.2025року, саме з цього дня необхідно обчислювати відлік строку на оскарження постанови суду.

Також зазначав, що словесні погрози, спрямовані на створення страху, можуть утворювати склад домашнього насильства. Вказував, що суд першої інстанції прирівняв зазначену в заяві погрозу до «побутового конфлікту» і відкинув її значення для встановлення елементів складової умисності та наявності наслідків у виді заподіяння шкоди психічному здоров`ю. Зазначав, що погроза у виді «відріжу голову» при періодичному характері та умовах тривалого сімейного конфлікту об`єктивно може спричинити страх, емоційну травму та інші негативні психічні наслідки, що відповідає визначенню психологічного насильства Закону про запобігання та протидію домашньому насильству. Ще зазначав, що в матеріалах провадження є заява потерпілої, протокол поліції, письмові дані оцінки ризику, пояснення учасників, частина з яких підтверджує наявність факту погроз і ризикового середовища. Суд першої інстанції надав перевагу виключно інтерпретації обвинуваченої, не вдавшись до зваженої, мотивованої оцінки всіх доказів. Це, на думку апелянта, порушує вимоги ст.251,

ЄУНСС 727/11111/25 НП 33/822/537/25 головуючий у 1 інстанції Слободян Г.М.

252 КУпАП. Посилався на роз`яснення Верховного Суду та зазначав, що психологічне насильство може виявлятися у словесних погрозах, приниженнях, примусі і для правильної кваліфікації не обов`язково має бути наявність фізичного контакту, а вирішальним є зміст і наслідок дій створення страху або завдання шкоди психічному здоров`ю потерплого. Суд же першої інстанції послався на «конфлікт», але не проаналізував, чи мала місце систематичність дій і чи створювали вони страх. Також апелянт стверджував, що судом першої інстанції було допущено неправомірне застосування презумпції невинуватості і помилкова інтерпретація «сумнівів».

Заслухавши адвоката Лабіка Г.І., ОСОБА_3 , які просили задовольнити поду апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, ОСОБА_2 та її представника адвоката Шеремету І.С., які просили відмовити а задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали, суд апеляційної інстанції приходить на наступних висновків.

Щодо клопотання адвоката про поновлення йому строку на оскарження постанови районного суду, вважаю, що воно підлягає задоволенню.

З матеріалів провадження вбачається, що повний текст оскаржуваної постанови було виготовлено 02.10.2025року, а також в справі окремо відсутня резолютивна частина постанови від 29.09.2025року.

А тому суд вважає, що за таких обставин строк на оскарження судового рішення адвокату необхідно поновити.

Що стосується апеляційних вимог адвоката, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Так, що стосується вимог про необхідність скасування оскаржуваної постанови і направлення матеріалів провадження на новий судовий розгляд, то вони є безпідставні, оскільки диспозицією ст.294 КУпАП, якою врегульовано порядок розгляду апеляційним судом скарг на постанови районних судів у справах про адміністративні правопорушення, можливість направлення справи апеляційною інстанцією на новий судовий розгляд не передбачено.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №189904 від 21.08.2025р. ОСОБА_2 ставиться в провину, 15.08.2025року близько 08год.30хв. вона, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно невістки ОСОБА_3 , а саме погрожувала та залякувала, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_3 .

Даючи оцінку викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.3 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується, що в ньому фактично не розкрито та не відображено дій ОСОБА_2 , які були викладені в заяві ОСОБА_3 , а саме не розкрито зміст висловлених останньою погроз та залякувань, які можуть утворювати склад правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП. Крім того, в цьому протоколі, хоча і зазначено кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.3 ст.173-2 КУПАП, не вказано, що інкриміновані їй дії ОСОБА_2 вчинила повторно протягом року.

А тому суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями суду першої інстанції про те, що суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу (зміст) правопорушення, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення.

Крім того, судом першої інстанції вірно враховано вік ОСОБА_2 , яка є особою похилого віку, а також стан її здоров`я при оцінці реальності небезпеки для ОСОБА_3 .

Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 21.08.2025р. відмовилась від надання пояснень працівникам поліції (а.с.10).

З пояснень ОСОБА_2 від 21.08.2025р. вбачається, що 15.08.2025р. близько 8год.30хв. її невістка ОСОБА_3 провокувала її на конфлікт, говорячи, що та не є хазяйкою і якщо остання щось їй скаже, вона повідомить в поліцію (а.с.9).

Свідків словесного конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було.

З доданих ОСОБА_3 в апеляційній інстанції документів вбачається, що 21.08.2025р. вона була доставлена в психіатричну лікарню, де відмовилась від госпіталізації.

З копії довідки Чернівецької психіатричної лікарні від 30.05.2025р. вбачається, що ОСОБА_3 дійсно спостерігається та лікується в поліклінічному відділенні з 06.02.2024р. Діагноз: F 200.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в даному випадку мав місце побутовий конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.3 ст.173-2 КУПАП.

Оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Лабіку Г.І. строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29.09.2025року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.173-2 ч.3 КУпАП.

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Лабіка Г.І. відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст.173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис] В.Ф. Кифлюк