Долинський районний суд Кіровоградської області
____________________________________________________________________________
22.10.2025 Справа №: 388/2104/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 рокум. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., розглянув матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

5 вересня 2025 року о 13:55 годині в селищі Пелагеївка, в полі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, правопорушення виявлено повторно протягом року. Притягувався постановою серії ЕНА 3747515 від 28 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Попередньо захисник Моргунова Т.О. ініціювала питання про її участь у цій справі в режимі відеоконференції. Постановою суду від 10 жовтня 2025 року було вирішено про участь захисника у цій справі в режимі відеоконференції.

У свою чергу захисник Моргунова Т.О. у визначений судом час була недоступною для її підключення до відеоконференції. Попередньо захисник здійснила до суду телефонограму та повідомила про неможливість участі у відеоконференції через відсутність електроенергії.

У цій справі перше судове засідання було призначено на 09:00 годину 8 жовтня 2025 року. У це судове засідання захисник Моргунова Т.О. не з`явилась, надіславши до суду заяву про відкладення судового засідання, мотивуючи заяву тим, що 6 жовтня 2025 року з ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги та необхідність надання пояснень у цій справі, які мають важливий характер.

Друге судове засідання було призначено на 14:50 годину 22 жовтня 2025 року, про що повідомлено учасників справи. Про участь захисника в режимі відеоконференції було постановлено судове рішення, про що зазначено вище.

Захисник у разі коли він ініціює про свою участь в режимі відеоконференції, повинен нести всі ризики неможливості її проведення, при цьому необхідно зважати на скорочені строки розгляду цієї категорії справи, обсяг її матеріалів, який у цій конкретній справі є незначним, відповідно докладати всіх зусиль для участі в справі. Повідомлення ОСОБА_2 про неможливість взяти участь у справі в цей день в режимі відеоконференції за причини відсутності електроенергії є неприйнятним, оскільки відеозв`язок можливо було організувати за допомогою мобільних засобів комунікації, телефону, ноутбуку тощо. Характер причини неявки захисника в судове засідання на переконання суду не свідчить про поважність такої неявки, а тому суддя вважає таку неявку з неповажних причин.

Окремо необхідно зазначити, що ця справа не вимагає обов`язкової участі обвинуваченого в судовому засіданні, особисто обвинувачений у судове засідання не з`явився та не повідомив про причину неявки. ОСОБА_1 не був обмежений в ознайомленні з матеріалами справи та отриманні їх копій, мав достатньо часу побудувати та організувати свій захист.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до такого висновку.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 444428 від 5 вересня 2025 року, цього ж дня о 13:55 годині в селищі Пелагеївка, в полі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, правопорушення виявлено повторно протягом року. Притягувався постановою серії ЕНА 3747515 від 28 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення з його змістом є доказом, що підтверджує відображені в ньому обставини.

З матеріалів справи слідує, що постановою Сумського районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року в справі № 760/28302/18 зазначив, що «згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується також відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 4 липня 2018 року у справі № 760/15569/18)».

Отже, суд досліджуючи докази може використовувати копію рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень. Саме копію такого рішення стосовно ОСОБА_1 на підтвердження його винуватості додано до протоколу про адміністративне правопорушення особою, яка його склала.

З матеріалів справи також слідує, що постановою Управління патрульної поліції в Сумській області від 28 грудня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 20400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за діяння, що мало місце 28 грудня 2024 року.

За змістом відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, відображено рух автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , при цьому він керує цим транспортним засобом по полю, а саме по незібраному врожаю. Жінка, яка знімає відео стверджує, що ОСОБА_1 її син, який перебуває в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, особисто її обікрав, всім погрожує, спричиняє тілесні ушкодження комбайнерам, позбавлений права керування. Загальний вид водія свідчить про наявність в нього ознак сп`яніння. Також відображено ОСОБА_1 поряд з яким перебувають жінки, поліцейський у свою чергу його попереджає, що ведеться відеофіксація. Одна з жінок зазначає, що саме вона викликала працівників поліції, вони є батьками ОСОБА_1 , який за її переконанням є наркоманом зі стажем та позбавлений права керування тричі. Інша жінка стверджує, що є дружиною ОСОБА_1 та з ним разом не проживають один рік, а він є наркоманом та алкоголіком. Раніше він погрожував їй фізичною розправою, про що була судова справа. Жінка пояснює, що ОСОБА_1 приїхав з центру лікування та знову почав вживати, намагається зібрати урожай. Окрім цього ця жінка зазначає, що ОСОБА_1 має автомат, а тому його боїться. Батьки вказують, що ОСОБА_1 наркоман зі стажем. Жінка назвалась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стверджує, що її син в один момент став наркоманом. У цей день її невістка зателефонувала та повідомила про подію, а тому вони змушені були приїхати на місце події. Мати просить поліцейських вилучити у сина автомобіль «Volkswagen Transporter», стверджуючи, що він спричинить біду людям, за короткий час він спричинив багато дорожньо-транспортних пригод. З цього приводу вона написала письмові пояснення. Поліцейський у свою чергу повідомив ОСОБА_1 , що є підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а тому пропонує йому огляд на стан сп`яніння в медичному закладі в лікаря-нарколога КНП «Долинська центральна лікарня». Поліцейським йому продемонстровано відеозапис керування транспортним засобом. ОСОБА_1 у свою чергу стверджує, що транспортним засобом не керував. Йому повторно запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки він має ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, надмірна жвавість рухів. ОСОБА_1 повідомлено про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, сукупність вищезазначених доказів дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи при цьому позбавленим права керування транспортними засобами.

Зміст та характер відеозапису переконує суд та є очевидним для суду, що подія в якій ОСОБА_1 керує транспортним засобом по полю, а саме по не зібраному врожаю, має відношення до цієї справи про адміністративне правопорушення, а відеозапис стосується саме цієї події. При цьому відеозапис згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доказом.

Зміст та характер відеозапису свідчить, що подія фіксувалась на мобільні телефони свідків очевидців та нагрудну камеру закріплену на поліцейському.

Відповідно до сформованої практики Верховного Суду, один і той же електронний документ може існувати на різних носіях, і всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Тому ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2023 року (справа № 289/445/18).

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року (справа № 751/6069/19) визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Отже, DVD-R чи інший носій інформації є виключно електронним носієм електронного документа, а всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним. У цьому конкретному випадку відеозапис, що міститься на DVD-R є оригінальним електронним документом, який безпосередньо був досліджений судом у судовому засіданні. На переконання суду цей відеозапис стосується цієї події, відтворює зміст обстановки та обставин події.

Особу ОСОБА_1 поліцейський встановив на місці та на нього вказували присутні особи, які, окрім цього, стверджували, що є його близькими родичами.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На переконання суду, сукупність наданих у цій справі доказів поза будь-яким розумним сумнівом підтверджує причетність ОСОБА_1 до події, а також його винуватість в адміністративному правопорушенні.

Таким чином, можливо дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Призначаючи адміністративне стягнення суд враховує особу правопорушника, обставини правопорушення, характер і тяжкість учиненого.

За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн, тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У клопотанні захисника про об`єднання цієї справи про адміністративне правопорушення зі справою № 388/2102/25 стосовно ОСОБА_1 , що перебуває в провадженні цього судді, повинно бути відмовлено, оскільки положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не надають суду право об`єднувати в одне провадження справи стосовно однієї особи, а виключно передбачають, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ст. 36 цього Кодексу). Тобто ці положення не встановлюють правила про об`єднання справ, ця справа та справа № 388/2102/25 не розглядаються одночасно, розгляд справи № 388/2102/25 не завершено.

Тобто клопотання є необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 23, 33-36, 38, ч. 5 ст. 126, ст. ст. 221, 247, 251, 252, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід ДЕРЖАВИ 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору (рахунок для сплати: UA0026001, банк: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код: 37993783, код класифікації бюджетів: 22030106).

Стягувач судового збору: Державна судова адміністрація України (місцезнаходження за адресою: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, ).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відмовити у клопотанні захисника про об`єднання справ.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суддя Долинського районного судуД. М. Баранський