печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., за участю секретаря Білак Х.Д., прокурора Шкурпела Р.В., захисника Журавля В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в м. Києві ДСР НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ДП «Біомплант» МОЗ України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 вчинив 2 епізоди корупційних адміністративних правопорушень за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 (протокол № 857 від 12.09.2024), обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Біоімплант» Міністерства охорони здоров?я України, 29.01.2024 о 18 год. 45 хв. подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, тобто на суму 541 856,90 грн.

Дата вчинення правопорушення 29.01.2024.

Крім того, ОСОБА_1 (протокол № 858 від 12.09.2024), обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Біоімплант» Міністерства охорони здоров?я України, 29.01.2024 о 18 год. 51 хв. подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2023 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, тобто на суму 541 856,90 грн., за наступних обставин.

ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства охорони здоров?я України від 29.08.2019 N? 58-0 призначений на посаду директора Ді «Біоімплант» .

Згідно з п. 1 Загальних положень Статуту ДП «Біомплант», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України від 01.02.2019 N? 285 "Про затвердження Статуту Державного підприємства «Біоімплант» Міністерства охорони здоров?я України, Підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров?я України і є підзвітним йому.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Статуту Підприємство є юридичною особою. Управління Підприємством відповідно до п. 2 розділу VII Статуту здійснюється його директором.

Згідно з частиною третьою статті 65 Господарського кодексу України посадовими особами підприємства є керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту.

Отже, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_2 , враховуючи спосіб утворення установи, є посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто суб?єктом, на якого поширюється дія Закону.

Згідно з частиною першою статті 45 Закону особи, зазначені у п. 1 п.п. «а», «в» - «г» п. 2 частини першої статті 3 Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону ОСОБА_3 29.01.2024 о 18 год. 51 хв. подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2023 рік.

Національним агентством встановлено, що ОСОБА_2 не зазначив відомостей про своє фінансове зобов?язання у вигляді заборгованості за договором позики перед громадянином України ОСОБА_4 у розмірі 568 658, 80 грн.

Зокрема, зі змісту рішення Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 752/10597/19-ц встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 01.06.2016 передав у власність суб?єкту декларування грошові кошти у позику в розмірі 7 800 Євро, що еквівалентно згідно з курсом НБУ 206 785,02 грн., на умовах повернення зазначеної суми до 25.06.2016.

У визначений строк грошові кошти повернуто не було і, як наслідок, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, включаючи штрафні санкції 5% від суми боргу за кожен прострочений місяць у сумі 13 650 Євро, що еквівалентно згідно з курсом НБУ 361 873,78 гривні. Вказаним рішенням суду позов було задоволено. Приватним виконавцем Ліліцьким Р.В. 21.05.2021 відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 за виконавчим листом Печерского районного суду міста Києва від 12.08.2020 N? 752/10597/19-ц.

Таким чином, ОСОБА_1 у декларації зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2023 рік, на суму 541 856, 90 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Біоімплант» Міністерства охорони здоров?я України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, в порушення вимог в порушення вимог частини першої статті 46 Закону 29.01.2024 о 18 год. 51 хв. подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2023 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, на суму 541 856,90 гривень, також те, що 29.01.2024 о 18:49 год. подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, на суму 541 856,90 гривень.

Вказані правопорушення вчинено 29.01.2024

Днем виявлення правопорушень є 12.09.2024.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав, зазначив що, брав гроші у свого знайомого з 2017 року, ОСОБА_4 виїхав із України. Вважав, що його зобов`язання виконані. Про рішення Печерського районного суду м. Києва не знав, про це дізнався тільки у 2024 році, не отримував рекомендаційного листа на інші суб`єкти господарювання, мого підпису при отриманні не було. Повідомлення від виконавця Ліліцького Р.В. , отримав, просив надати картку і сплачував. Останній сплатив у 2021 році, оскільки думав, що це попереднє провадження - від ОСОБА_4 (одна позика - 40 тисяч гривень, по якому не доплатив). Не заперечував факту, що 2022 та 2023 рік зобов`язаний від ОСОБА_4 , оскільки думав, що вони виконані.

ОСОБА_1 на запитання захисника вказав, що не брав участі в судовому засіданні Печерського районного суду м. Києва, коли приймалось рішення у справі № 752/10597/19-ц. В період з 2020 по 2023 рік- проживав за адресю: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації не проживав і не приходив, адреса місця роботи: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 на запитання прокурора зазначив, що оплату не відображав в декларації, але оплачував, оскільки вважав, щоб не було проблем «з ОСОБА_8 ». Подав виправлену декларацію, оскільки не міг боротися із НАЗК, йому подзвонили і останній вніс зміни. Також зазначив, що не в нього було документів, що борг сплачений.

Захисник Журавель В.О., в інтересах ОСОБА_1 подав письмові пояснення від 23.12.2024 та 21.01.2025, за змістом яких просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив, що твердження НАЗК є безпідставними, помилковими і не відповідають обставинам справи, оскільки сума 7800 євро, яке взяв ОСОБА_1 у ОСОБА_4 не перевищує 100 прожиткових мінімумів, а отже не тягне відповідальність, оскільки цю суму не потрібно декларувати. ОСОБА_1 не знав про рішення Печерського районного суду м. Києва, рішення є заочним, також останній не знав про виконавче провадження. Отже враховуючи вище, відсутня суб`єктивна сторона правопорушення. Також просив закрити справу за ч. 4 ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, оскільки правопорушення виявлено 12.09.2024, станом на момент судового розгляду, строки сплили.

Прокурор Шкурпело Р.В. в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, долучив письмовий висновок від 19.03.2025, зазначив, що ОСОБА_1 достовірно знав про рішення суду та виконавче провадження, шо підтверджується змістом протоколу до додатками доданими до нього.

Заслухавши пояснення сторони захисту та прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, яка також підтверджується фактичними даними протоколів про адміністративні правопорушення № 857 та 858 від 12.09.2024, наказом Міністерства охорони здоров?я України від 29.08.2019 № 58-0; обґрунтованими висновками щодо виявлення ознак корупційного або пов?язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено адміністративну відповідальність, який затверджено заступником Голови Національного агентства 20.07.2024 та 26.07.2024; заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2020 (справа № 752/10597/19-ц); щорічними деклараціями за 2023 та 2022 роки; листом Міністерства юстиції України від 10.04.2024 № 54713/58133-14- 24/20.3.2; висновком прокурора від 19.03.2025, письмовими та усними поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що не відображав в декларації вказаний борг, не заперечував факту його наявності та зазначив, що в нього відсутні документи, про відсутність вищезазначеного боргу, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Щодо твердження сторони захисту, щодо того, що ОСОБА_1 , не був обізнаний про те, що відносно нього є рішення Печерського районного суду м. Києва № 752/10597/19-ц, спростовується змістом протоколів про адміністративне правопорушення та додатками до них, за якими зазначено, що після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_9 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується квитанцією № 526 від 21.05.2021. Після відкриття виконавчого провадження з рахунків ОСОБА_10 були частково стягнуті кошти та ПД № 529 від 07.06.2021 в сумі 3 001, 90 грн було перераховано стягувачу. На адресу ДП «Біомплант» 10.06.2021 направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 10.06.2021, яка була отримана підприємством в особі директора ОСОБА_11 , що підтверджується квитанцією ДП «УКРПОШТА» № 86. Крім того, обізнаність ОСОБА_12 підтверджується добровільною сплатою ним боргу (меморіальні ордери № 2PL956514 25.11.2021 на суму 6 000 грн, № 2PL204074 від 21.12.2021 на суму 5 000 грн, № 2PL138324 від 29.12.2021 на суму 5 000 грн, № 2PL593445 від 11.02.2022 на суму 7 800 гривень.

Також стосовно твердження захисника, що сума 7800 тисяч євро, яке взяв ОСОБА_1 у ОСОБА_4 не перевищує 100 прожиткових мінімумів, а отже не тягне відповідальність, оскільки цю суму не потрібно декларувати. ОСОБА_1 , то при вирішенні питання стосовно визначення неточних або недостовірних відомостей враховано положення п. 2 розділу І Порядку та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 29.01.2024 (на дату подання декларації) становив 3 028 гривень. Таким чином, ОСОБА_2 у декларації зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дати подання декларації за 2023 та 2022 рік, на суму 541 856, 90 грн,

Відтак, позицію сторони захисту суд вважає безпідставною, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний із вимогами Закону про запобігання корупції і ті обставини, які він навів в обґрунтування своїх дій, не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава відсутності в його діях складу корупційного адмінправопорушення.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, як подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів, а тому таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

Разом з тим, згідно пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язане з корупції, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколів про адміністративне правопорушення, а саме 12.09.2024.

Отже, враховуючи те, що датою виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 є 12.09.2024, то на момент розгляду справи минув строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ч.2, 4 ст.38, п.7 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Е. Константінова