Провадження №: 3/755/6452/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2025 р.

Cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 07.07.2016 органом 8026, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила:

ОСОБА_1 (надалі - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб (далі Реєстр), уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), а саме будучи зобов`язана подати вказану до 00:00 год. 01.04.2024 подала 22.04.2024 о 23:45 год., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вказаних висновків Суд дійшов дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, доводів прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва Андреєєва Я.А., керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установила таке.

Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.12.2022 року №3257-к «Про переведення працівників Управління персоналу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)» ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу організації та розвитку персоналу Управління персоналу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 21.12.2022 року.

12.10.2020 року ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця.

Згідно з особовою карткою державного службовця № 478/10.1 ОСОБА_1 ознайомлена з попередженням про встановлені законодавством України обмеження, пов`язані з прийняттям на державну службу та її проходженням, в тому числі з вимогами, заборонами та обмеженнями, встановленими Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої начальником Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посада головного спеціаліста належить до категорії «В» посад державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 45 Закону, приміткою до ст. 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2023 року №1361-к «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу організації роботи та розвитку персоналу Управління персоналу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 25.04.2023.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 448/21 «Про затвердження порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який зареєстровано в Міністерстві юстиції від 29.07.2021 за № 986/36608, затверджено Порядок формування ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру.

Пунктом 1 частини 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2023 за № 1965/41021, суб`єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог: щорічна декларація- декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.

Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період воєнного стану або війни» від 03.03.2022 №2115-ІХ установлено, що фізичні особи. Фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію за 2023 рік (після звільнення) до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

З відомостей Реєстру, ОСОБА_1 подала декларацію (ідентифікатор документа - 54efedc5-71a7-4576-b795-120bf653bbc4), лише 22.04.2024 року о 23:45.

Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 23.04.2024, остання розпочала роботу по заповненню/перегляду розділів документа 54efedc5-71a7-4576-b795-120bf653bbc4- з 22.04.2024 року.

Слід зазначити, що, як встановлено судом, ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами ст. 45 Закону. Також останній було доведено наслідки несвоєчасного подання поважних причин декларації.

Обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для своєчасної подачі декларації покладається на самого суб`єкта декларування.

Встановлений ст. 45 Закону обов`язок подання суб`єктами декларування декларацій є імперативним і не ставиться Законом в залежність від будь-яких обставин (в тому числі, технічної, фізичної можливості суб`єкта декларування його реалізувати, внаслідок бездіяльності самого суб`єкта декларування, незнання закону тощо).

Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме: сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.

Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність при цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, без наявності якого провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (ст. 247 КУпАП).

Згідно пояснень ОСОБА_1 поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларації не було, до Національного агентства щодо подання декларацій не зверталася.

У той час, як будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.

Час вчинення адміністративного правопорушення є датою фактичного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 22.04.2024 року о 23:45.

Місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця знаходження вказаного управління, а саме: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15.

Враховуючи, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є правопорушенням, яке полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, факт подання її поза встановлений Законом строк утворює в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення).

При вирішенні питання про накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за указане порушення суддя враховує таке.

Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП суддя не убачає, обставин, що пом`якшують або ж обтяжують відповідальність винного.

Тим самим, при накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. ст. 33-35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останньої і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 172-6 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню її вини, необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так й іншими особами.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Щодо формування резолютивної частини даного судового рішення, то Суд зауважує, що відповідно до ст. 284 КпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення.

В постанові КАС від 02.11.21 у справі № 755/10002/21 в т.ч. зроблено висновок, що фактично КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням указаних норм КпАП та орієнтирів сформованих судом апеляційної інстанції в наведеній справі, ураховуючи, що судом установлено наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 172-6 КпАП, Суд не убачає підстав визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті цього рішення та виносить постанову про накладення адміністративного стягнення у порядку п. 1) ст. 284 КпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-6, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд постановив:

накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок

Відповідно до ст. 307 КпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

С у д д я Оксана БІРСА