ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., за участю секретаря Говорової А.М.,

за участю прокурора Острик О.В.,

за участі особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи, які надійшли із Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, яка зареєстрована, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює на посаді головного спеціаліста відділу з питань громадянства ГУ ДМС України в Одеській області, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до наказу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 07.11.2023 року за N?305-к, ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Відповідно до особової картки державного службовця присягу державного службовця ОСОБА_1 прийняла ще 31.03.2008 року в Управлінні освіти і наукової діяльності Одеської обласної державної адміністрації.

Таким чином, головний спеціаліст відділу з питань громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Рудик О.В. є відповідно до пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб?єктом на якого поширюється дія цього Закону як на державного службовця та остання є суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

Факт обізнаності ОСОБА_1 з вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про очищення влади», Законом України «Про захист персональних даних», Загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затвердженими наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05 серпня 2016 року N?158, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2016 року за N? 1203/29333, правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу, підтверджується особистим підписом.

На виконання вище зазначених вимог законодавства, ОСОБА_1 20.03.2024 року подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Згідно Обгрунтованого висновку щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, складеного уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції та затвердженого Головою Національного агентства з питань запобігання корупції від 04.09.2025 року, а також довідки Національного агентства з питань запобігання корупції N?651/25 від 29.08.2025 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , встановлено, що суб?єкт декларування при поданні декларації зазначила недостовірні відомості. А саме у розділі 3 «Об?єкти нерухомості» декларації, ОСОБА_1 не зазначила відомостей про нежитлове приміщення, реєстраційний номер 100, загальною площею 4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить їй на праві власності з 17.10.2023 року. ОСОБА_1 пояснила, що не зазначила відомостей про нежитлове приміщення у зв?язку з тим, що не розібралась, як це зробити. Пояснення ОСОБА_1 не були враховані, оскільки вони не спростовують порушення.

Під час перевірки встановлено, що 12.10.2020 року між Споживчим Товариством «Сузір?я Будова» та ОСОБА_1 укладено Договір асоційованого членства у споживчому товаристві N? 3/106-К від 12.10.2020 року.

Відповідно до положень цього Договору об?єкт - нежитлове приміщення з певними характеристиками, зазначеними в додатку до Договору, яке отримує у володіння ОСОБА_2 після внесення в повному обсязі своєї Частки в Товариство і введення Будинку в експлуатацію. Право власності Пайовика на Нежитлове приміщення виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України. До оформлення права власності Пайовика на Нежитлове приміщення, Пайовик не має права розпоряджатися нежитловим приміщенням як власністю. Довідка про виплату Паю - документ, який видає Товариство Пайовикові, який підтверджує виплату ОСОБА_3 в повному обсязі. Довідка про виплату ОСОБА_3 є документом, на підставі якого оформляється право власності на об?єкт.

Згідно з пп.2.1 Договору пайовик в порядку і на умовах, передбачених

цим Договором, зобов?язується внести частку у розмірі 58 500 грн.

Відповідно до Довідки про виплату паю від 29.07.2022 року N?1352 ОСОБА_1 (суб?єкт декларування) асоційованим членом Споживчого Товариства «Сузір?я Будова» () на підставі Договору асоційованого членства у споживчому товаристві N? 3/10б-К від 12.10.2020 року. Пайовий внесок станом на 29.07.2022 року сплачений у повному обсязі та надане нежитлове приміщення N? 10/2 (будівельний номер 10б) загальною площею 4 кв.м., згідно з даними ТОВ «Інженер CI-ТІ» за адресою: пр-т Гагаріна, 19-В, м. Одеса.

У подальшому, 17.10.2023 року, відбулась державна реєстрація об?єкта нерухомого майна, що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 зазначила відомості, які не відповідають дійсності, на суму

58 500 грн.

У розділі 3 «Об?єкти нерухомості» декларації, ОСОБА_1 не зазначила відомостей про земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0471, яка належить члену сім?ї (чоловіку) на праві власності.

На запит Національного агентства ОСОБА_1 не заперечувала своєї обізнаності щодо наявності такого майна у члена сім?ї (чоловіка), та повідомила, що не зазначила відомостей про таке майно через неуважність. Пояснення ОСОБА_1 не спростовують порушення.

Під час перевірки встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0471, загальною площею 632 кв.м., перебуває у власності члена сім?ї (чоловіка) з 26.03.2009 року, що підтверджується відомостями з Державного земельного кадастру.

Відповідно до відомостей Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ринкова вартість земельної ділянки на 31.12.2023 року становить 60 000 грн. ОСОБА_1 зазначила відомості, які не відповідають дійсності, на суму 60 000 грн.

У розділі 3 «Об?єкти нерухомості» декларації, ОСОБА_1 зазначила недостовірні відомості щодо вартості квартири, реєстраційний номер 100, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві власності з 17.10.2023 року, обравши у полі «Вартість на дату набуття права або за останньою грошовою оцінкою, грн» позначку «Не застосовується».

Під час перевірки встановлено, що 04.10.2017 року між СТ «Сузір?я Будова» та ОСОБА_4 укладено договір асоційованого членства у споживчому товаристві N? 3/130-КР.

Відповідно до умов договору: Товариство прийняло ОСОБА_4 (далі - Пайовик) у асоційовані члени, Пайовик зобов?язався внести частку у розмірі 1 598 280 грн., частка складається з паю та цільового внеску. Пай є персоніфікованим майновим поворотним внеском (грошові кошти, майнові права тощо) для фінансування будівництва.

Квартира передається пайовику після внесення частки в повному обсязі та введення будинку в експлуатацію, право власності на квартиру виникає у порядку, визначеному цивільним законодавством.

Вартість майнових прав на вказану квартиру була визначена договором у розмірі 1 598 280 грн.

Надалі, 18.08.2020 року, між СТ «Сузір?я Будова», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про заміну сторони у договорі N? 3/130-KP. Згідно з її умовами ОСОБА_1 стала новим пайовиком, до якої перейшли всі права та обов?язки первісного пайовика. Первісний пайовик передав їй оригінал договору, фінансові документи щодо внесення паю та довідки про виплату частки. Додаткова угода набрала чинності з моменту її підписання та діяла протягом усього строку дії договору.

Таким чином, ОСОБА_1 була належним чином обізнана з реальною вартістю квартири, яка становила 1 598 280 грн., але у відповідному полі обрала позначку «Не застосовується».

Крім того, ОСОБА_1 на запит щодо джерел походження коштів пояснила, що 10.08.2020 року член сім?ї (чоловік) позичив у ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1 600 000 грн. для оплати вартості квартири. Зазначила, що борг повернули у 2024 році, на підтвердження чого надала копії розписок.

На запит Національного агентства ОСОБА_5 повідомила, що дійсно 10.08.2020 року передала кошти ОСОБА_6 (члену сім?ї суб?єкта декларування) у розмірі 1 600 000 грн. Частина коштів була повернута у 2022 році, у 2023 році - близько 1 000 000 грн., а решта - у 2024 році. Також зазначила, що підтвердних документів щодо повернення не має, оскільки ОСОБА_6 (член сім?ї суб?єкта декларування) повністю виконав фінансове зобов?язання у 2024 році.

При цьому слід зауважити, що розмір отриманої позики (1 600 000 грн.) фактично збігається з вартістю майнових прав на квартиру (1 598 280 грн.), визначеною договором, що свідчить про цільовий характер залучення коштів саме для фінансування об?єкта нерухомості та підтверджує обізнаність ОСОБА_1 і члена її сім?ї про його реальну вартість.

ОСОБА_1 зазначила відомості, які не відповідають дійсності, на суму 1 598 280 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 3 декларації зазначила відомості, які не відповідають дійсності, на суму 1 716 780 грн., чим не дотримала вимоги п.2 ч.1 ст.46 Закону.

У розділі 13 «Фінансові зобов?язання» декларації, ОСОБА_1 не зазначила відомостей про фінансове зобов?язання члена сім?ї (чоловіка) у вигляді позики перед ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 , не заперечуючи своєї обізнаності про наявне фінансове зобов?язання члена сім?ї (чоловіка), пояснила, що для придбання квартири, реєстраційний номер: 100, у 2020 році член сім?ї (чоловік) позичив кошти у ОСОБА_5 у розмірі 1 600 000 грн., копії розписок долучено до пояснень.

Зі змісту наданих розписок вбачається, що 10.08.2020 року член сім?ї (чоловік) отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1 600 000 грн. Також у листі наявний запис про повернення у 2024 році боргу.

На запит Національного агентства ОСОБА_5 повідомила, що дійсно 10.08.2020 року передала кошти ОСОБА_6 у розмірі 1 600 000 грн. Частина коштів була повернута у 2022 році, у 2023 році - близько 1 000 000 грн., а решта - у 2024 році. Також зазначила, що підтвердних документів щодо повернення не має, оскільки ОСОБА_6 повністю виконав фінансове зобов?язання у 2024 році.

Враховуючи, що позика становить 1 600 000 грн., а у розділі 12 «Грошові активи» декларацій відомості про грошові активи у деклараціях за 2021, 2022 рр. відсутні, шляхом аналізу банківських відомостей суб?єкт декларування та член сім?ї (чоловік) мали змогу повернути 700 000 грн.

Враховуючи вищевикладене та пояснення ОСОБА_5 , відомості про позику, отриману членом сім?ї (чоловіком), підлягали відображенню, оскільки розмір фінансового зобов?язання перевищує 50 ПМ на початок звітного періоду. ОСОБА_1 зазначила відомості, які не відповідають дійсності.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 13 декларації зазначила відомості, які

не відповідають дійсності, чим не дотримала вимоги п.9 ч.1 ст.46 Закону. За результатами повної перевірки декларації щодо з?ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що ОСОБА_1 при поданні декларації вказала відомості, що не відповідають дійсності, на загальну суму 1 716 780 грн., чим не дотримала вимог пп. 2, 9 ч. 1 ст. 46 Закону.

За результатами повної перевірки декларації щодо з?ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що ОСОБА_1 при поданні декларації вказала відомості, що відрізняються від достовірних, на загальну суму 1 716 780 грн., що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.

При визначенні наявності підстав для притягнення суб?єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності щодо майна або іншого об?єкта декларування, що має вартість, Національне агентство керується терміном «прожитковий мінімум для працездатної особи» у розмірі, який діяв станом на 20.03.2024 року (на дату подання декларації).

ОСОБА_1 при поданні декларації підтвердила достовірність вказаних

відомостей, правом подати виправлену декларацію не скористалась. Листа з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей вона не направила.

Таким чином, НАЗК встановлено факт подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей на загальну суму 1 716 780 грн., що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2023 рік, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, є її місце роботи за якою у неї виник обов?язок подання декларації - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, що розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 44.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб?єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов?язком є діяти лише в рамках

закону.

Датою і часом вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією ОСОБА_1 , є фактичний час і дата подачі щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, в якій вона зазначила недостовірні відомості, тобто 20.03.2024 року о 13 год. 15 хв.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією є дата завершення збору доказів, встановлення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, фактичних даних для висновку про наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення, встановлення складу адміністративного правопорушення та складання протоколу за участю особи - ОСОБА_1 , а саме 26.09.2025 року.

Юридичними наслідками в даному випадку є подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей в щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу з питань громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, маючи 7 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби та будучи суб?єктом декларування відповідно до пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), в порушення пп.2,9 ч.1 ст. 46 Закону, при заповненні і поданні нею 20.03.2024 року до Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, зазначила завідомо недостовірні відомості, на суму 1 716 780 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Острик О.В. у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, та призначити їй стягнення штраф у мінімальному розмірі.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала вину у скоєнні адміністративного правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п. 9 ст.1 Закону правопорушення, пов?язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.15 ст.1 Закону, суб?єкти декларування - особи,

зазначені у п.1, пп."а", "в"-"'г" п. 2, п. 4 ч.1 ст.3 цього Закону, інші особи, які

зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.45 Закону особи, зазначені у п. 1, пп."а", "в"-"г" п. 2 ч. 1 ст.3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

12.10.2023 року набрав чинності Закон України N? 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов?язок подання декларацій суб?єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону у декларації зазначаються відомості, зокрема про:

- п. 2, об?єкти нерухомості, що належать суб?єкту декларування та членам його сім?ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування;

б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

- п. 9, фінансові зобов?язання суб?єкта декларування або членів його сім?ї, у тому числі отримані кредити, позики, зобов?язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів у рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредитом), залишок позики (кредиту) станом на кінець звітного періоду, зобов?язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення. Відомості щодо фінансових зобов?язань включають дані про вид зобов?язання, його розмір, валюту зобов?язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов?язання, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та дату виникнення зобов?язання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобов?язання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня

звітного року.

У разі якщо предметом правочину щодо забезпечення виконання зобов?язання є нерухоме або рухоме майно, в декларації зазначаються вид майна, його місцезнаходження, вартість та інформація про власника майна відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо засобом забезпечення отриманого зобов?язання є порука, в декларації має бути вказано інформацію про поручителя, зазначену у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Так, згідно з п. 2 ст. 46 Закону у декларації відображаються відомості про об?єкти нерухомості, що належать суб?єкту декларування та членам його сім?ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону відомості про фінансові зобов?язання підлягають обов?язковому декларуванню, якщо їх розмір перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зокрема, для цілей декларування фінансовими зобов`язаннями є:

- кредити;

- позики;

- інші кошти, позичені суб?єкту декларування або члену його сім?ї іншими особами, у тому числі поворотна безвідсоткова фінансова допомога.

Відомості про фінансові зобов?язання суб?єкта декларування та/або членів його сім?ї за позикою (кредитом) зазначаються за наявності хоча б однієї з таких умов:

1. Розмір отриманої у звітному періоді позики (кредиту) перевищує 50 ПМ.

2. Розмір зобов?язання за позикою (кредитом) на початок звітного періоду перевищує 50 ПМ (у разі якщо позику (кредит) отримано у попередніх звітних періодах).

3. Розмір зобов?язання за позикою (кредитом) на кінець звітного періоду перевищує 50 ПМ.

Відповідно до Форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка затверджена наказом Національного агентства від 23.07.2021 року N?449/21, на початку заповнення декларації суб?єкт декларування ознайомлюється з Правилами заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Про ознайомлення проставляється відповідна відмітка.

Після заповнення всіх розділів декларації суб?єкт декларування ознайомлюється з внесеними до неї відомостями та проставляє відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подає декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Згідно з ч.4 ст 45 Закону (у редакції, яка діяла на дату подання декларації) упродовж 30 днів після подання декларації суб?єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.45 Закону у разі самостійного виявлення суб?єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абз. 1 цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб?єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом із поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи. Подані суб?єктом декларування таким чином відомості мають бути розглянуті Національним агентством під час повної перевірки цієї декларації.

При вирішенні питання стосовно визначення неточних або недостовірних відомостей Національне агентство керується положеннями п. 2 розділу І Порядку та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 20.03.2024 року (на дату подання декларації) становив 3 028 грн.

Разом з тим Законом України від 17.06.2025 року N? 4496-IХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов?язані з корупцією правопорушення», який набрав чинності 17.07.2025 року, змінено розмір недостовірних відомостей, за які передбачено адміністративну та кримінальну відповідальності.

Відповідно до примітки до ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об?єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, головний спеціаліст відділу з питань громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Рудик О.В., являючись суб?єктом на якого поширюються дія Закону, під час заповнення нею, 20.03.2024 року, щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, вказала недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 1 716 780 грн., що перевищує 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим порушила вимоги пп.2,9 ч.1 ст. 46 Закону та вчинила правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд вважає, що винність ОСОБА_1 у скоєнні указаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 07.11.2023 року за N?305-к відповідно до якого ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

- Особовою карткою державного службовця присяги державного службовця ОСОБА_1 , яку вона прийняла у 31.03.2008 року в Управлінні освіти і наукової діяльності Одеської обласної державної адміністрації,

- Протоколом про адміністративне правопорушення №237 від 26.09.2025 року.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП в суді доведена, та підтверджується вище зазначеними доказами.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, суд враховує те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, щиро розкаялась у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , згідно ст.35 КУпАП, відсутні.

Із урахуванням вище указаного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на правопорушника, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, вважаю за необхідне застосувати по відношенню до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в дохід держави України.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. на користь держави України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Гаєва Л.В.