Справа № 183/6881/25
№ 3/183/3343/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

07 червня 2025 року о 12 годині 50 хвилин на ділянці а/д «Черкаське-Гвардійське» навпроти електроопори № 83 Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд за межі проїзної частини праворуч та скоїв наїзд на автомобіль «ВАЗ 21010», н.з. НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бойко Ю.О. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи. Разом із тим, 06.10.2025 від адвоката Бойка Ю.О. до суду надійшла заява про закриття вказаної справи стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Водночас, в судовому засіданні 13.08.2025 захисник Бойко Ю.О. суду пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнає, оскільки з його боку у ситуації, що сталася на дорозі 07.06.2025, наслідком якої сталося ДТП, жодних порушень ПДР не було. Аварійну ситуацію, яка стала наслідком ДТП, про яке йдеться в протоколі ОСОБА_1 створив водій автомобіля «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , однак чому на це не звернули уваги поліцейські при складанні протоколу ані він, ані його підзахисний не знають. В ситуації, що склалася на дорозі водій ОСОБА_2 порушив правила переїзду перехресть, що і стало наслідком ДТП. Його клієнт ОСОБА_1 вимушений був діяти у стані крайньої необхідності та виїхати за межі проїзної частини дороги аби уникнути зіткнення з автомобілем «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Тобто водій ОСОБА_2 створив йому аварійну ситуацію. До того ж, схема ДТП не відповідає дійсності та намальована не вірно, а протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві недоліки.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Разом з тим, 06.10.2025 від останнього до суду надійшла заява про слухання справи без його участі.

Водночас, в судовому зсіданні 13.08.2025 ОСОБА_3 пояснив, що того дня, а саме 07.06.2025 він на автомобілі «ВАЗ 21010», н.з. НОМЕР_3 , привіз свою куму до кума-військовослужбовця з метою привести останньому речі. Коли кума пішла по своїх справах він припаркував автомобіль, десь приблизно за 50-70 метрів до перехрестя, на узбіччі дороги. Вирішив перевірити чи все добре з автомобілем, оскільки їхати далеко. Відкрив капот і в цей час піднявши голову він відчув удар в автомобіль. Так, в його автомобіль в задню частину в`їхав автомобіль «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 . Самого механізму ДТП він не бачив, оскільки оглядовість була обмежена піднятим капотом. Після ДТП водій автомобіля «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , який був очевидцем ДТП, надав відео з відеореєстратора, проте коли приїхали поліцейські, то вони глянули вказане відео та говорили, що винуватий водій автомобіля «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , який підрізав автомобіль «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 . Його автомобіль в наслідок ДТП зазнав значних пошкоджень. В день ДТП поліцейські відібрали він нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пояснення та протокол ні на кого не складали.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі таких досліджених та оцінених судом у відповідності до ст. 252 КУпАП доказів:

- пояснень потерпілого ОСОБА_3 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, наданих ним в судовому засіданні;

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372460 від 25.06.2025 разом із рапортом та схемою місця ДТП, долученими до нього, якими зафіксовано факт правопорушення;

- довідки інспектора відділу реагування патрульної поліції Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Голуба О.Г про результати проведення перевірки повідомлення за фактом ДТП за участю ОСОБА_1 , відповідно до якої 07.06.2025 о 13:02 від заявника ОСОБА_4 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.06.2025 о 13:01 за адресою: Самарівський район с-ще Черкаське, вулиця невідома, повідомила, що біля гелікоптерного майданчику, як їхати в бік Гвардійського, сталося ДТП між авто ВАЗ 2110 НОМЕР_3 та ВАЗ без номерів за кермом військові. ОСОБА_3 55 років травмована рука.

З метою перевірки зазначеної інформації та реагування на вказане повідомлення, на місце пригоди прибув наряд відділу реагування патрульної поліції Самарівського РВП ПЛАЗМА-336.

При перевірці матеріалів було встановлено, що 07.06.2025 року о 12:50 год. на а/д. «Черкаське-Гвардійське» навпроти електроопори №83, Самарівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_2 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, здійснив виїзд за межі проїзної частини праворуч, скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 21010 н.з. НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі. Внаслідок зіткнення автомобілі ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_2 та ВАЗ 21010 н.з. НОМЕР_3 отримали механічні пошкодження. Надаючи оцінку діям водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_2 , в зазначеній дорожній обстановці встановлена їх невідповідність вимогам п. 12.1. ПДР України. Встановлене порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1. ПДР України, перебуває в причинному зв`язку з настанням події та наслідками ДТП;

- письмових пояснень ОСОБА_5 про те, що 07.06.2025 о 12.30 він керував автомобілем «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , на якому рухався зі сторони Гвардійського. Навпроти вертолітного майданчика він увімкнув поворот ліворуч та приготувався до маневру повороту на ліво, перед маневром він зупинився. В дзеркало заднього виду він побачив, що на узбіччя вилетів автомобіль ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_2 і здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2110 н.з НОМЕР_3 ;

- письмових пояснень ОСОБА_3 про те, що 07.06.2025 о 12.50 його автомобіль ВАЗ 21010 НОМЕР_3 стояв на обочині біля вертолітної площадки. На цей момент він був біля капоту мотора, бо автомобіль перегрівся. Почув звук гальм і побачив, що в його автомобіль летять «жигулі» ВАЗ 2107. Відскочивши від автомобіля він почув удар, автомобіль ВАЗ 2107 влетів у задню частину його автомобіля;

- письмових пояснень ОСОБА_1 про те, що 07.06.2025 о 12.50 він керував автомобілем «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 , на якому рухався з с-ща Черкаське в с-ще Гвардійське. Коли він їхав навпроти вертолітного майданчика, то побачив, що автомобіль Land Rover, н/з НОМЕР_4 , здійснює поворот ліворуч. Щоб уникнути зіткнення з ним він звернув на узбіччя, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21010», н.з. НОМЕР_3 ;

- відеозапису наданого стороною захисту з відеореєстратора автомобіля «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , продемонстрованого в судовому засіданні 13.08.2025, на якому зафіксовано механізм ДТП.

Так, відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

Судом встановлено, що 07 червня 2025 року о 12 годині 50 хвилин на ділянці а/д «Черкаське-Гвардійське» навпроти електроопори № 83 Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, здійснив виїзд за межі проїзної частини праворуч та скоїв наїзд на автомобіль «ВАЗ 21010», н.з. НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі. У розглядуваній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 , проїжджаючи перехрестя, повинен був вибрати безпечну швидкість свого руху, щоб мати змогу реагувати на будь-яку зміну дорожньої обстановки в цей момент.

Суд звертає увагу, що водій ОСОБА_1 під час руху, керуючи автомобілем в межах перехрестя, повинен був бути більш уважним, стежити за дорожньою обстановкою та, відповідно, для забезпечення безпеки дорожнього руху маневрувати автомобілем з дотриманням ПДР, та при цьому не здійснювати дій, які можуть загрожувати безпеці як йому самому, так і іншим учасникам дорожнього руху. Саме недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху й перебувало у причинному зв`язку з цією ДТП.

Доводи сторони захисту про те, що ДТП сталася через недотримання правил дорожнього руху водієм автомобіля «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , не можуть свідчити про його невинуватість у вчиненні правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 537/1916/18 від 26.01.2021, при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Як зазначалося вище і підтверджується дослідженими судом матеріалами справи в цілому, зокрема, саме порушення водієм автомобіля «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, що виразилося у недотриманні ним під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху,шляхом зміни напрямку руху свого автомобіля на узбіччя дороги і перебувало у причинному зв`язку з розглядуваною ДТП.

Об`єктивних даних ставити під сумнів достовірність досліджених судом матеріалів у суду не має.

Доводи захисника Бойка Ю.О. про те, що ДТП сталася через порушення вимог правил дорожнього руху водієм автомобіля «Land Rover Freelander», н/з НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки межі розгляду справи про адміністративне правопорушення визначаються даними, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише в межах інкримінованого їй адміністративного правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що вказані вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 було порушено, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, слушними є доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративні правопорушення містить певні недоліки, неточності у даних та був складений поза межами, визначеними ст. 254 КУпАП, що в свою чергу вказує на порушення вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП. Разом з тим, такі порушення з огляду на їх характер та обставини даної справи, зокрема, необхідності розгляду матеріалів перевірки ІТС ІПНП (ЄО) Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, не може бути визнано судом як істотне порушення вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, що порушило загальну справедливість судового провадження, оскільки захист прав та інтересів ОСОБА_1 здійснював захисник, стороні захисту було надано час і можливість ознайомитися з матеріалами справи про адміністративні правопорушення, сформувати й узгодити правову позицію захисту. Тобто, судом було створено необхідні умови для реалізації стороною захисту її процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема, права на захист.

Суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати, зокрема, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу. До того ж, одним із критеріїв істотності порушення прав і свобод людини є можливість усунення таких порушень під час провадження у справах про адміністративні правопорушення. У свою чергу ані ОСОБА_1 , ані його захисником Бойком Ю.О. не було обґрунтовано, яким чином за вищевказаних обставин порушено право особи на захист.

Таким чином суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП, і не може бути визнаний недопустим доказом з підстав, на які посилається сторона захисту.

Разом із тим, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

У відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відтак, дослідивши матеріали справи суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, оскільки правопорушення було вчинено 07.06.2025, а на момент розгляду справи сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Водночас, відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно із ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак, ч. 2 ст. 283 КУпАП не містить будь-яких винятків щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, тому виконання вимог щодо постанови, передбачені цією статтею, є обов`язковим і для цього виду постанов.

Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дає змогу дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення , у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Відповідно до п. 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Вказана норма КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, відповідно до ч. 2 статті 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Тому п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами. Так, п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП містить посилання саме на ст. 38 КУпАП, яка підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи і існують підстави для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18), закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєному адміністративному правопорушенні.

Тому, беручи до уваги, що сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, дотримання прав та інтересів потерпілого, а також враховуючи позицію сторони захисту згідно з клопотанням захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне визначити у постанові суду рішення про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий