ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2020/25
Провадження №3/477/907/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Козаченко Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з першої прикордонної комендатури НОМЕР_1 прикордонного загону військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон Херсонської області, громадянина України, військовослужбовця Збройних сил України, який проходить службу на посаді інспектора прикордонної служби 4 прикордонної застави НОМЕР_3 прикордонної комендатури НОМЕР_1 прикордонного загону військової частини НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2025 року, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 4 прикордонної застави НОМЕР_3 прикордонної комендатури НОМЕР_1 прикордонного загону військової частини НОМЕР_2 , вибув на лікування до 00:00 20 вересня 2025 року та не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу до місця тимчасової дислокації підрозділу. В подальшому ОСОБА_1 прибув до місця тимчасової дислокації о 14:21 20 вересня 2025 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого ЗУ від 24 березня 1999 року №548-XIV, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена заява ОСОБА_1 про визнання вини та прохання розглядати протокол відносно нього без його участі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного.

За змістом частини 4 статті 172-11 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частинами 1 або 2 цієї статті, зокрема й самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, якщо такі дії вчинені ним в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків; документами та речовими доказами тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом в.о. Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року на території України було оголошено про часткову мобілізацію.

Крім того, Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України на території України оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 днів, яка в подальшому була продовжена на такий же термін Законами України 2264-ІХ, 2501-ІХ, 2739-ІХ і триває до тепер.

При цьому, Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року було затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в період з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який потім був продовжений на 90 діб до 23 серпня 2022 року відповідними Законами України № 2119-ІХ від 15 березня, № 212-ІХ від 21 квітня, № 2263-ІХ від 22 травня, № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року і триває до нині.

Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року (далі Статут) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

В ст. 11 Статуту передбачено які на військовослужбовців покладено обов`язки для необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Також, статтею 127 Статуту визначено, що солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

В статті 128 Статуту закріплено, що солдат зобов`язаний зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

При цьому в ст. 26 Статуту закріплено, що військовослужбовець залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несе дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

До протоколу про адміністративне правопорушення, окрім документів щодо особи військовослужбовця, додано письмові пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що він вчасно не повернувся до військової частини у визначений термін, оскільки відвідував сім`ю у м. Херсон.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеного санкцією ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до п.12 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Керуючись статтями 280, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. - отримувач коштів - Миколаїв. ГУК/Миколаївськ. р-н/21081100, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0014230, код класифікації 21081100.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.В. Козаченко