КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

справа №756/6819/25

провадження № 33/824/4339/2025

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315044, 19 квітня 2025 року о 13 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Infinity», моделі «QX60», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Київ, по просп. Степана Бандери, у районі буд. № 11, не дотримався безпечної дистанції для руху, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, унаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Opel», моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований. Під час дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками.

Своїми діями, ОСОБА_1 порушив пункти 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315056 19 квітня 2025 року, о 13 годині 05 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Opel», моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у м. Київ, по просп. Степана Бандери, у районі будинку № 11, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями, ОСОБА_2 порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.

ОСОБА_1 визнано винуватим в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Провадження в справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 315044 від 29.04.2025 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

До Оболонського районного суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року.

При перевірці апеляційним судом було встановлено, що вказані апеляційні скарги ідентичні, а тому їх слід вважати однією апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що саме в діях ОСОБА_2 , який відчинив двері свого автомобіля не впевнившись в тому, що це є небезпечним, вбачається причинно-наслідковий зв`язок із наслідками події, що і підтверджується зокрема матеріалами справи.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 29 квітня 2025 року, коли подія мала місце 19 квітня 2025 року, що свідчить про порушення строків, встановлених ст. 254 КУпАП.

Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові є певна невідповідність, а саме в даній постанові зазначено, що: «У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просив суворо не карати та зазначив, що вказана пригода сталась через особисту необережність», така обставина не відповідає дійсній позиції, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 висловлював незгоду щодо правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Клопотання мотивує тим, що в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, а ні поштовим зв'язком, а ні наручно повний текст оскаржуваної постанови не отримав.

Вказує, що лише 24 липня 2025 року при перевірці ЄДРСР апелянт виявив опубліковану оскаржувану постанову.

У зв?язку із чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 11 червня 2025 року, а апеляційна скарга на неї подана 04 серпня 2025 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вручена ОСОБА_1 оскаржувана постанова в судовому засіданні не була, а скаржник дізнався про наявність повного тексту постанови лише 27 липня 2025 року з ЄДРСР.

В судове засідання, яке призначене на 23 вересня 2025 року, до апеляційного суду з`явився ОСОБА_1 , який надав пояснення щодо обставин справи, та підтримав доводи апеляційної скарги.

Також в судове засідання, яке призначене на 23 вересня 2025 року, до Київського апеляційного суду, з`явився ОСОБА_2 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав свої пояснення.

Заслухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як слідує із матеріалів справи, 19 квітня 2025 року о 13 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Infinity», моделі «QX60», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Київ, по просп. Степана Бандери, у районі буд. № 11, не дотримався безпечної дистанції для руху, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, унаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Opel», моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований. Під час дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками.

Своїми діями, ОСОБА_1 порушив пункти 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 2.3 «б» ПДР України «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

Відповідно до п.12.1 ПДР України «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Пунктом 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, суд, під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна подія, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.

Суд зауважує, що в рамках даного провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказує, що перед ДТП рухався в крайній правій смузі з дозволеною швидкістю не порушуючи ПДР. Раптово побачив відкриті двері водія автомобіля «Opel», який був припаркований на тротуарі. В лівій смузі поруч з його автомобілем дуже близько рухався інший автомобіль через який ОСОБА_1 не зміг зманеврувати вліво, щоб об`їхати перешкоду, тому ОСОБА_1 подав звуковий сигнал та натиснув на гальма, але це не допомогло уникнути зіткнення.

З пояснень іншого учасника ДТП, ОСОБА_2 , вбачається, що в день ДТП перебував на ринку на Петрівці, загружав речі у, запарковане на вулиці Бандери, 11, авто через задні двері. Через деякий час почув сигнал, повернувся в сторону сигналу і побачив, як дві автівки неслися в сторону ОСОБА_2 . Автомобіль «Infinity» рухався дуже близько до брівки, після чого ОСОБА_2 автоматично притягнув до себе дверцята, але автомобіль «Infinity» вже їх зачепив дзеркалом. Після розмови ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , останній повідомив, що претензій немає, але буде викликати поліцію, бо автомобіль «Infinity» застрахований. Після чого водій ОСОБА_2 покинув місце ДТП, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вказані пояснення обох водіїв чітко свідчать про те, що ОСОБА_1 не був уважний і рухався з такою швидкістю, та обрав таку дистанцію, що не забезпечило уникнення ДТП при виникненні перешкоди для руху, а тому працівники поліції вірно склали протокол, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу право-порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд враховує надані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , схему місця дорожньо-транспортної події складеної під час оформлення уповноваженою особою адміністративного матеріалу за подією, яка мала місце 19 квітня 2025 року, яка підписана обома водіями, фотознімки, з яких вбачається, що водій легкового автомобіля марки «Infinity», моделі «QX60» виконував маневр та продовжив рух в правій полосі, що в свою чергу, на думку суду не дало змоги у повній мірі оцінити дорожню обстановку ОСОБА_1 . При цьому, слід урахувати, що відстань між транспортними засобами, як і рух транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 не була достатньою, аби останній, керуючи легковим автомобілем марки «Infinity», моделі «QX60» завчасно міг відреагувати та зупинитися, як того вимагають ПДР при наявності перешкоди для руху.

Тобто матеріалами справи доводиться прямий причинний зв`язок між порушеннями, які допустив ОСОБА_1 та пошкодженнями транспортних засобів.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 суд залишає без задоволення.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що двері відчинив водій раптово, не узгоджуються з первинними поясненнями самого ОСОБА_1 та його поведінкою на місці пригоди, а також з поясненнями іншого водія, який надавав пояснення, що до моменту зіткнення він вже деякий час стояв з відкритими дверима, і якби водій ОСОБА_2 уважно слідкував за обстановкою, та обирав безпечну швидкість та дистанцію, то встиг би зупинити транспортний засіб, та уникнути зіткнення.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 15.13 ПДР України «забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху».

Враховуючи наявні докази у матеріалах справи, апеляційний суд робить висновок, що дійсно ОСОБА_2 відчинив двері транспортного засобу, який перебував на тротуарі так, що створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п. 15.13 ПДР України та покинув місце ДТП.

Тобто, суд робить висновок, що і дії водія ОСОБА_2 , також не відповідали ПДР .

Проте в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не ставив питання про скасування постанови в частині закриття провадження щодо водія ОСОБА_2 , за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до статті 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно п. 2.10 «а» ПДР України «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди».

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу (пункт 1.10. Правил дорожнього руху).

Матеріалами справи підтверджена вина водія ОСОБА_2 , у вчиненні ним порушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП і останній не оскаржив постанову в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа