Справа № 133/3443/25
Провадження № 33/801/1030/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.183-1 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 676998 від 02 вересня 2025 року, ОСОБА_1 13 серпня 2025 року, о 12:18 год, за адресою: Вінницька обл., Хмільницький р-н., м. Козятин, вул. Героїв Майдану, не сплатив аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільної з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому ОСОБА_2 є дитиною з інвалідністю, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документу, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 183-1 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді - ста двадцяти годин суспільно корисних робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, висновки суду першої інстанції є передчасними, не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях. Також зазначив, що в справі відсутні будь-які допустимі, достатні та належні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Просив постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.183-1 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цих вимог закону, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

Підстави та порядок реалізації права на утримання (аліменти) встановлені Сімейним кодексом України, який визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (ст.1 СК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07.12.2017 року, що набрав законної сили 06.02.2018 року встановлено адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Внесення до КУпАП статті 183-1 спрямоване, перш за все, на посилення захисту права дитини на належне утримання з боку батьків, яке передбачено нормами Сімейного кодексу України, шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Так, ч.2 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Із об`єктивної сторони таке правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів, зокрема, на утримання дитини. При цьому, обов`язковим елементом складу правопорушення є настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП знайшла підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і підтверджується наступними доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 676998 від 02 вересня 2025 року, згідно якого викладені обставини скоєного правопорушення. Так, протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, він містить всі необхідні реквізити та його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та нішу подію у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 13.08.2025 року, у якому зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення;

- поясненнями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 13.08.2025 року, у яких зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення;

- розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, ВП № 74752319, відносно ОСОБА_1 , станом на 13.08.2025 року, у якій зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів становила - 9186,63 грн.;

- розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, ВП № 74752319, відносно ОСОБА_1 , станом на 13.08.2025 року, у якій зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів становила - 2494,93 грн.;

- фотокопією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому зазначено що він являється дитиною з інвалідністю.

Таким чином, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД №676998 від 02 вересня 2025 року у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці для дітей, що хворіють, пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 183-1 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково не врахував, що в ОСОБА_1 була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, апеляційний суд відхиляє, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують сплату аліментів лише 11 вересня 2025 року (а.с.12), тобто після вчинення адміністративного правопорушення, яке сталось 13 серпня 2025 року, та складання протоколу про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2025, тому не спростовує відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183 -1 КУпАП, адже, сукупний розмір заборгованості перевищував суму відповідних платежів за три місяці.

Таким чином, враховуючи, що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 статті 183-1 КУпАП, у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, яке відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.

Будь - яких даних про неможливість виконання даного виду робіт як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції надано не було.

Під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б могли слугувати підставою для зміни чи скасування постанови.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун