Єдиний унікальний номер судової справи: 469/937/25 Головуючий суду І інстанції - суддя Гапоненко Н.О.
Номер провадження: 33/812/444/25 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

за участю: захисника ОСОБА_1 адвоката Пономаренко В.Ю., представника ТОВ «ДТЕК Тилігульська Вітроелектростанція» - адвоката Копитка Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Тилігульська Вітроелектростанція» - адвоката Копитка Євгенія Кириловича на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 від 28 липня 2025 року, ОСОБА_1 28 липня 2025 року о 13.44 год. біля с. Краснопілля Миколаївського району Миколаївської області на автодорозі Д.40.1 3 км., керуючи транспортним засобом «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху втратив свідомість та змінив напрямок руху, в результаті чого здійснив наїзд на лопать електровітрогенератора, внаслідок чого автомобіль та лопать отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою суду, 25 вересня 2025 року адвокат Копитко Є.К., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Тилігульська Вітроелектростанція» подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а також такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки матеріали справи містять вичерпні та беззаперечні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Адвокат Копитко Є.К. зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ДТП трапилася саме з вини ОСОБА_1 оскільки саме через те, що він змінив напрямок руху, та з`їхав з дороги відбулося зіткнення з належною потерпілому лопаттю вітрогенератора, яка перебувала на узбіччі, а тому останнім дійсно було порушено п.п. 10.1. ПДР України.

Разом з цим, на думку адвоката Копитко Є.К., доводи сторони захисту щодо втрати ОСОБА_1 свідомості у момент ДТП, не спростовують факту ДТП та є сумнівними.

Адвокат вважає, що навіть якщо через спеку у ОСОБА_1 виник хворобливий стан або стан стомлення, він мав негайно припинити керування транспортним засобом.

Також, звертає увагу на те, що сонячний тепловий удар або гіпотензивний криз виникає у людини не миттєво, а є наслідком досить тривалого перебування у надмірно спекотних умовах і ці захворювання не спричиняють миттєвої втрати свідомості.

Крім цього, адвокат звертає увагу на пояснення самого ОСОБА_1 , який зазначив, про те, що відчув запаморочення в голові, втратив свідомість, після чого почув звуки зіткнення та відчув удар зіткнення, однак, на його переконання при втраті свідомості особа не може відчути удар зіткнення.

Разом з цим, адвокат звертає увагу на лист КНП «Березанського РЦПМСЛ» БСР № 228 від 29 серпня 2025 року, у якому зазначено, що на підставі повідомленої ОСОБА_1 інформації медичним персоналом було встановлено попередній діагноз сонячний удар, гіпотензивний криз. Натомість факт втрати свідомості ОСОБА_1 28 липня 2025 року медичним персоналом не встановлювався, а його госпіталізація до стаціонару не здійснювалася.

Також на переконання адвоката Копитка Є.К. протокол про адміністративне правопорушення та Лист про надання гідрометеорологічної інформації № 99 від 11 серпня 2025 року не містять інформації про погодні умови саме у момент ДТП, а тому вказані докази не є належними доказами у даній справі.

Крім того, представник - адвокат Копитко Є.К. вказує на те, що показання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані стороною захисту до суду першої інстанції також підтверджують відсутність факту втрати свідомості ОСОБА_1 , оскільки як слідує з цих пояснень ОСОБА_1 28 липня 2025 року о 12 год 40 хв зателефонував ОСОБА_3 та повідомив про подію ДТП.

В апеляційній скарзі, адвокат також вказує на обставини встановлені судовою інженерно - транспортною експертизою від 11 вересня 2015 року, а саме про те що ДТП відбулося внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України, оскільки для виконання останнім вимог п.10.1 ПДР України у нього не було перешкод технічного характеру. А також, у висновку зазначено про те, що у момент ДТП ОСОБА_1 здійснив поворот керма автомобіля праворуч, що було б не можливо за умови втрати ним свідомості.

При цьому, адвокат Копитко Є.К. вважає, що наданий стороною захисту в суді першої інстанції висновок експертного дослідження № ЕД-19/115-24/14791-ІТ від 12 вересня 2025 року є недопустимим доказом, оскільки у висновку не зазначено про те, що експерт обізнаний (попереджений) про кримінальну відповідальність.

Крім того, адвокат Копитко Є.К. подав доповнення до апеляційної скарги, в яких наголошував, що суд першої інстанції мав перевірити фактичні обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та оцінити їх вірогідність з урахуванням інших наявних у справі доказів. Натомість, суд вважав обставину втрати ОСОБА_1 свідомості наперед встановленою та не перевірив її шляхом дослідження інших доказів, наявних у матеріалах справи. Суд встановив факт втрати ОСОБА_1 свідомості в момент ДТП виключно зі слів ОСОБА_1 .

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко В.Ю. з доводами апеляційної скарги не погодилась, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, натомість постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2025 року такою, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням всіх наданих доказів та обґрунтувань сторін, які вичерпно підтверджують відсутність вини ОСОБА_1 та відсутність складу адміністративного правопорушення.

Також, наголошує на тому, що водій автомобіля MAN, з моменту втрати свідомості, не мав об`єктивної можливості належним чином фізично здійснювати керування автомобілем та контролювати напрямок його руху, що в свою чергу, виключало б можливість відхилення ТЗ від обраного водієм напрямку. Отже, в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля MAN, з моменту втрати свідомості, не мав технічної можливості об`єктивно здійснювати вплив на органи керування ТЗ та, відповідно до цього, не мав технічної можливості уникнути ДТП.

На переконання захисника, дії ОСОБА_1 , відповідно до складених обставин, не регламентуються вимогами ПДР України та не перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП. При цьому, визначити відповідність дій водія вимогам п. 10.1 та п. 12.1 ПДР України не можливо, оскільки, як попередньо вже зазначалось, з моменту втрати свідомості, дії водія не регламентувались вимогами ПДР України. Вищезазначене підтверджується і висновком експертного дослідження ЕД-19/115-24/14791-ІТ від 12 вересня 2025 року проведеного судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

Захисник вважає, що наявні в матеріалах справи докази нівелюють вину водія, адже ОСОБА_1 не мав попередньо медичних протипоказань, належно виконував роботу водія протягом тривалого часу роботи на підприємстві. ОСОБА_1 не порушував вимоги п.п. 10.1. та/або 2.9. (б) ПДР та його вина відсутня, адже факт втрати свідомості підтверджено як в самому протоколі уповноваженою особою, так і в медичних довідках, поясненнях свідків, висновками експерта. Жодного доказу умислу, наміру завдати шкоду, в тому числі, власному здоров`ю водієм, потерпілою стороною не доведено.

Адвокат Пономаренко В.Ю. зауважує, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на втрату водієм ОСОБА_1 свідомості та пояснення захисників про втрату ОСОБА_1 свідомості через тепловий удар та високу температуру повітря узгоджується з довідками Березанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги про звернення ОСОБА_1 28 липня 2025 року о 14.05 год. (тобто безпосередньо після ДТП) за медичною допомогою, встановлений діагноз «Тепловий, сонячний удар, гіпотензивна криза», квитанцією приладу «Драгер Алкотест 6810» про результати огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (тест № 3817) з показником 0,00 проміле, проведеного на автодорозі Д40.1 4 км. 28 липня 2025 року о 15.03 год. при температурі повітря +41,0°С, повідомлення Українського Гідрометцентру про те, що за даними метеорологічної станції Миколаїв, що є найближчим центром спостереження до с. Краснопілля Миколаївської області, 25 липня 2025 року відзначалась максимальна температура 37,5° тепла, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про отримання ними телефонного дзвінка від ОСОБА_1 про втрату ним свідомості унаслідок різкого погіршення самопочуття та дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась під час непритомності водія, подальше доставлення свідками ОСОБА_1 , який перебував у пригніченому та нездоровому стані, до медичного закладу, відомостями про попередній стан здоров`я ОСОБА_1 , який був визнаний придатним до керування транспортним засобом.

При цьому, захисник наполягає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в хворобливому стані, або був об`єктивно спроможний виявити небезпеку для свого руху, оскільки втрата свідомості водієм була раптовою в результаті отриманого теплового удару.

Адвокат Пономаренко В.Ю. вважає, що судом першої інстанції було надано належну оцінку протоколу та всіх відображених обставин, крім того, у потерпілої сторони відсутні зауваження до змісту протоколу, дії працівників поліції не оскаржено, отже було погоджено та прийнято порядок фіксації, зміст та всі матеріали справи, що було подано до суду. Розгляд питання правомірності складання дій щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні не проводилось.

Також захисник зазначає, що в апеляційній скарзі невірно вказано та представник потерпілого вводить суд в оману: «згідно з якими у момент ДТП (за версією сторони захисту) ОСОБА_1 перебував у свідомості та телефонував ОСОБА_3 », оскільки в момент ДТП водій не міг телефонувати до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адже лише за наслідками зіткнення були підстави для повідомлення обставин ДТП та необхідності надання медичної допомоги.

За вказаних обставин, захисник Трубія В.В. просила апеляціи?ну скаргу ТОВ ДТЕК «Тилігульська Вітроелектростанція» залишити без задоволення, а постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2025 року - без змін.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши доводи адвоката Копитка Є.К., який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренко В.Ю., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Згідно ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2025 року поліцейським ВП №8 (с. Березанка) МРУП ГУНП в Миколаївській області, сержантом поліції Вірич Є.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Вказаний протокол було направлено на розгляд Березанському районному суду Миколаївської області.

Суд першої інстанції розглянувши справу про адміністративне правопорушення виніс постанову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрив у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зміна напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулась після втрати ним свідомості. При цьому, суд зазначив, що не має повноважень вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення та самостійно визначити наявність вини у діях особи, яка відповідно до протоколу порушила ПДР, перебуваючи у непритомному стані, тобто не усвідомлюючи свої дії.

За такого, суд вважав, що відсутність вини особи як суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у цій справісвідчить про відсутність складу зазначеного адміністративного правопорушення, та відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП тягне за собою закриття провадження у справі.

Однак, з таким висновком суду апеляційний суд в повній мірі погодитись не може, з огляду на таке.

Зі змісту статей 9, 254-256, 280, 283, 284 КУпАП вбачається, що посадовою особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, ставиться у провину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Разом з цим, диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною, тому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті, внаслідок порушення конкретних правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 від 28 липня 2025 року за статтею 124 КУпАП через порушення ним вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України).

За положеннями пункту 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України та, як наслідок, вчинення правопорушення, відповідальність за яке встановлена статтею 124 КУпАП, підтверджується доказами, які зокрема були зібрані працівниками поліції, сформовані в адміністративний матеріал та передані на розгляд суду першої інстанції.

Такими доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 від 28 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 , схема місця ДТП до протоколу серії ЕПР1 № 405228, письмові пояснення ОСОБА_1 та фотокартки з місця ДТП.

Отже, на переконання суду, висновки про наявність вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП необхідно робити за результатами оцінки зібраних у справі доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 від 28 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 28 липня 2025 року о 13.44 год. біля с. Краснопілля Миколаївського району Миколаївської області на автодорозі Д.40.1 3 км., керуючи транспортним засобом «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху втратив свідомість та змінив напрямок руху, в результаті чого здійснив наїзд на лопать електровітрогенератора, внаслідок чого автомобіль та лопать отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.1).

Протокол водієм ОСОБА_1 підписано, без доповнень та зауважень.

До вказаного протоколу працівниками поліції додано схему місця ДТП, яка складена 28 липня 2025 року о 15 год 00 хв інспектором СРПП ВП № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Р.М. Пуцулай (а.с.4).

Так, на схемі місця ДТП зображено, зокрема, місця розташування транспортного засобу «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 , лопаті вітряної та місце їх зіткнення.

Також у схемі зазначено, що транспортний засіб «MAN TGA 33.350» внаслідок зіткнення з вітряною лопаттю отримав пошкодження лобового скла, деформацію стелі кабіни як зовнішній так і внутрішній дах кабіни.

ОСОБА_1 схему підписав, будь-яких зауважень щодо її змісту не зазначив.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_1 на окремому аркуші, надані ним після ДТП.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він 28 липня 2025 року вийшов на роботу до ТДВ «МБМ», де працює водієм на автомобілі «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , після вигрузки першої ходки вантажу рухався за наступною ходкою, під час руху відчув запаморочення в голові та втратив свідомість, після чого почув звуки зіткнення і відчув удар зіткнення. Прийшовши до свідомості, побачив, що перебуває під лопаттю електрогенератора. Він вийшов з автомобіля та одразу зателефонував до керівництва, вони приїхали та відвезли його до лікарні у с-ще Березанка, де йому надали медичну допомогу, після чого вони усі повернулись до місця ДТП, де їх вже чекав наряд поліції (а.с. 5).

Зазначені вище докази узгоджуються між собою та відповідають обставинам викладеним у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 від 28 липня 2025 року, що складений відносно водія ОСОБА_1 .

Сукупність наведених доказів, їх оцінка як кожного окремо, так і у сукупності та взаємозв`язку, дозволяють повно встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, а саме: розташування транспортного засобу «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 та лопаті вітряної в момент ДТП та характер пошкоджень транспортного засобу та лопаті, отриманих внаслідок ДТП.

Наведені та встановлені апеляційним судом обставини підтверджують, що водій ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з вітряною лопаттю.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, що й спричинило пошкодження транспортного засобу та вітряної лопатті, а тому його дії працівником патрульної поліції правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Жодних підстав, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази, є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони є достатніми та належними, узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи, у повному обсязі відтворюють дійсну картину подій та підтверджують вину водія ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з цим, ні сам ОСОБА_1 ні його захисник не заперечують факту ДТП, однак наголошують на тому, що воно відбулося внаслідок втрати ОСОБА_1 свідомості, оскільки автомобіль в некерованому стані змінив напрямок руху та відбулося зіткнення з лопаттю електровітрогенератора.

Між тим, з таким твердження сторони захисту в повній мірі не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Таким чином, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення.

Поряд із цим, законодавцем визначені певні умови, за яких особа не підлягає адміністративній відповідальності якщо особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності (ст. 17 КУпАП).

Зокрема, положеннями ст. 20 КУпАП визначено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Варто зазначити, що за змістом конструкції ст. 20 КУпАП словосполучення «іншого хворобливого стану» розповсюджується не на будь-яку хворобу та вживається в контексті саме неосудності особи, тобто наявності у неї іншого певного психічного, душевного чи розумового хворобливого стану, через який особа під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, це невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт, а вина ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону.

Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.

У разі встановлення зазначених у ст. 20 КУпАП обставин склад правопорушення буде відсутній через вчинення відповідного діяння чи допущення бездіяльності особою, яка не є суб`єктом.

Як на підтвердження відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, його захисник - адвокат Пономаренко В.Ю. вказує на доказі, що наявні в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405228 від 28 липня 2025 року, в якому міститься посилання на втрату водієм ОСОБА_1 свідомості.

Також, на переконання адвоката цю обставину підтверджено довідками Березанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги про звернення ОСОБА_1 28 липня 2025 року о 14.05 год. (тобто безпосередньо після ДТП) за медичною допомогою, встановлений діагноз «Тепловий, сонячний удар, гіпотензивна криза».

Крім цього, про підтвердження факту погодних умов, які сприяли втраті ОСОБА_1 свідомості свідчать як квитанція приладу «Драгер Алкотест 6810» про результати огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (тест № 3817) з показником 0,00 проміле, проведеного на автодорозі Д40.1 4 км. 28 липня 2025 року о 15.03 год. при температурі повітря +41,0°С так і повідомленням Українського Гідрометцентру про те, що за даними метеорологічної станції у м. Миколаїв, що є найближчим центром спостереження до с. Краснопілля Миколаївської області, 25 липня 2025 року відзначалась максимальна температура 37,5° тепла.

До того ж, як зазначає захисник Пономаренко В.Ю. факт втрати свідомості ОСОБА_1 також підтверджують свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яким ОСОБА_1 телефоном повідомив про втрату ним свідомості внаслідок різкого погіршення самопочуття та дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась під час його непритомності. Крім цього, свідки підтверджують факт доставлення ними ОСОБА_1 , який перебував у пригніченому та нездоровому стані, до медичного закладу.

Вивчивши доводи сторони захисту з приводу обставин ДТП та ретельно перевіривши наявні в матеріалах справи докази, які на думку сторони захисту свідчать про втрату свідомості водієм ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, внаслідок чого відбулося ДТП, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав вважати, що вказані докази свідчать саме про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням ним у стані неосудності в момент вчинення ДТП, оскільки не встановлено, що втрата ним свідомості відбулась безпосередньо в момент або безпосередньо до ДТП.

Зокрема, як зазначено у відповіді КНП «Березанський РЦПМСД» №228 від 29 серпня 2025 року, на підставі повідомленої ОСОБА_1 інформації, медичним персоналом було встановлено попередній діагноз - сонячний тепловий удар, гіпотермічний криз, який є попереднім, оскільки лабораторні дослідження та/або відібрання у хворого зразків для проведення таких лабораторних досліджень не здійснювалися. Час виникнення симптомів захворювання у ОСОБА_1 не встановлювався і не міг бути встановлений під час медичного огляду, що відбувався 28 липня 2025 року.

До того ж, з відповіді начальника відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області вбачається, що інформація про втрату ОСОБА_1 свідомості у момент дорожньо-транспортної пригоди була зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №405288 на підставі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-які інші фактичні дані на підтвердження вказаного факту відсутні у поліцейського у момент складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, ураховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що факт втрати ОСОБА_1 свідомості ґрунтується виключно на його твердженнях, оскільки належних доказів (зокрема, висновок судово-медичної експертизи тощо ) матеріали справи не містять.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними.

У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або з необережності, а до наслідків порушення може бути тільки необережність, а в цілому це правопорушення визнається необережним.

В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в стані необережності, тобто він або передбачав можливість настання шкідливих наслідків через керування ним транспортним засобом у хворобливому стані, але легковажно розраховував на їх відвернення, або не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, що в будь-якому випадку свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водночас суд звертає увагу на те, що згідно ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебиваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу.

З огляду на положення частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

З урахуванням вищевикладеного, та не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.10.1 ПДР України та його дії перебувають у причино наслідковому зв`язку з ДТП.

На зазначене, суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та всупереч встановленим фактичним обставинам справи та вимогам ст. 245, 252, 280 КУпАП, закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За такого, апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Тилігульська Вітроелектростанція» - адвоката Копитка Є.К. на підставі ст. 294 КУпАП підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки наведені судом підстави для закриття провадження суперечать встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у виді штрафу, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення та сприятиме підвищенню дисципліни водія і рівню безпеки на дорогах.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Тилігульська Вітроелектростанція» - адвоката Копитка Євгенія Кириловича - задовольнити.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т. В. Крамаренко