ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 жовтня 2025 рокуСправа №: 695/4529/24
Номер провадження 3/695/139/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Брус С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшли матеріали адміністративної справи із Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водій ОСОБА_1 16 листопада 2024 року о 23 годині 50 хвилин на автодорозі Вознесенське-Пальмира керував автомобілем AUDI А8, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння, що підтверджується висновком №301 від 17.11.2024 року, медичний огляд на стан сп"яніння проводився у закладі охорони здоров"я КНП ЗБЛ.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 не з"являвся, належним чином повідомлявся про місце, день та час їх проведення. Причину своєї неявки ОСОБА_1 не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Таким чином, судом вживались всі належні та можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду справи.

При цьому в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.11.2024 року, власноручно ним підписані, без зауважень та доповнень, згідно яких він зазначав, що 17.11.2024 року перебуваючи в с. Вознесенське він посварився з дружиною ОСОБА_2 , сів за кермо автомобіля Audi A8, та після чого поїхав куди саме не пам`ятає. Крім цього, додав що близько 00 годин 10 хвилин це все відбулося та близько 00 годин 20 хвилин потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Перед цим він активно випивав з своїм товаришем гр. ОСОБА_3 з яким він і потрапив в ДТП. Після цього він був доставлений до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня». Дана подія сталася після добового чергування у В/Ч НОМЕР_2 , він посварився з дружиною та сівши за кермо власного транспортного засобу Audi A8, будучи в стані алкогольного сп`яніння не впоравшись з керуванням перекинувся в кювет.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Крім того, згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У зв`язку з викладеним, зважаючи на вимоги ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст. 130 КУпАП, а також з урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 забезпечено право на захист шляхом участі адвоката у розгляді даної справи з метою захисту його інтересів під час судового розгляду справи.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. надав заперечення на протокол, та пояснив, що ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні не визнає, проти викладених обставин заперечує. Пояснює, що ввечері 16 листопада 2024 року, він з ОСОБА_4 їхали на автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_4 . Під час руху колесо автомобіля попало у вибоїну на дорозі. ОСОБА_4 не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та допустив з`їзд у кювет, де транспортний засіб перевернувся та отримав механічні пошкодження. В момент ДТП ОСОБА_1 втратив свідомість. Прийшов до тями вже біля автомобіля швидкої допомоги, де йому надали невідкладну медичну допомогу та доставили в лікарню. Після того, як його привезли в лікарню до медичної установи також приїхали працівники поліції. В приймальному відділенні лікарні поліцейські відбирали пояснення щодо обставин ДТП. В лікарні ОСОБА_1 був при свідомості. Але як виявилось згодом, поліцейські з невідомих причин склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, ймовірно через те, що власником автомобіля на якому вчинене ДТП являється саме ОСОБА_1 . В матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а отже відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Працівники поліції прибули на місце події, за викликом через лінію 102, що підтверджується формою електронного рапорту від 16.11.2024 року, долученого до матеріалів справи. На відеозаписі не зафіксовано факту керування та факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Після ДТП ОСОБА_1 доставили до медичного закладу та надавали медичну допомогу в КНП "Золотоніська багатопрофільна лікарня. Матеріали справи не містять відомостей де, коли, ким та як проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Також не складався акт за результатами огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Законодавцем визначено, що діагноз за результатами огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі визначає лише лікар, і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями і внесений до акта медичного огляду, і відповідно до остаточного висновку щодо результатів огляду, копія якого вручається водію, поліцейському. Як встановлено з матеріалів справи, єдиним документом у якому зазначено про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №301 від 17.11.2024 року. Зі змісту якого встановлено, що в результаті огляду у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп"яніння, але не зазначено в якій концентрації, тобто відсоток проміле алкоголю не відомий. Будь-які належні докази, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 17.11.2024 року із стані алкогольного сп`яніння, суду не надані. Окрім того, під час ознайомлення з матеріалами справи було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено без додержання вимог сг. 256 КУпАП. Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого зазначаються: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Диспозиція норми ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до іншого нормативно-правого акту для правильного визначення конкретного порушення допущеного особою. Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення. Відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 401968 від 17.11.2024 року, 16.11.2024 року о 23:50 водій автомобіля керував в стані алкогольного сп`яніння..., чим порушив п.2.9 ПДР України.

Отже протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення вимог п.. 2.9 ПДР, проте останній має сім підпунктів, позначених літерами, які є окремими заборонними нормами права і кожна з яких визначає конкретну заборону. При цьому, особою уповноваженою на складання протоколу, не було зазначено який саме із семи підпунктів було порушено ОСОБА_1 . При цьому, суд має право здійснювати судовий розгляд лише в межах інкримінованих дій відповідно до протоколу і не може самостійно виходити за межі протоколу. Вказана обставина не дозволяє оцінити правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 , підстав для його відповідальності, а отже і вирішити питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Просив закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є лікарем КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня». 17.11.2024 року на підставі направлення працівника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області він провів огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції громадянина ОСОБА_1 . У ОСОБА_1 була змазана мова, гіперемія шкіри обличчя, запах алкоголя з рота, в позі Ромберга хиткий, рухи не точні. Ззовні ОСОБА_1 був забруднений та неохайний. Від використання спеціальних технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 відмовився. Під час огляду ОСОБА_1 не заперечував, що він перебуває у стані алкогольного сп"яніння. За клінічними показниками ОСОБА_1 очевидно перебував у стані алкогольного сп"яніння, у зв"язку з чим ним було складено висновок №301 від 17.11.2024 року, у якому він зазначив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп"яніння. ОСОБА_1 ознайомився з зазначеним висновком, не заперечував проти нього та власноручно підписав його.

Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Брус С.М., свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасого затримання транспортного засобу, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов"язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про Національну поліцію завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки.

Згідно з вимогами ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 2.9 "а" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 заборонено водіям керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об"єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Крім того, згідно ст.266 ч.5 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкції), затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп"яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп"яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп"яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушенння координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до вимог п.п.6,7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп"яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведенного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладу охорони здоров"я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розділом 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов"язки водіїв транспортних засобів.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 учасники дорожнього руху зобов"язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємо ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Також, згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному під відеозапис та/або у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що обставини адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних та наявних у справі доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №401968 від 17.11.2024, згідно якого водій ОСОБА_1 16 листопада 2024 року о 23 годині 50 хвилин на автодорозі Вознесенське-Пальмира керував автомобілем AUDI А8, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння, що підтверджується висновком №301 від 17.11.2024 року, медичний огляд на стан сп"яніння проводився у закладі охорони здоров"я КНП ЗБЛ. Під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч 1 КУпАП ОСОБА_1 був присутній, копію даного протоколу отримав. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив, власноручно його підписав.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду у якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопррушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

З урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються такими доказами, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №301 від 17.11.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп"яніння, з яким ОСОБА_1 ознайомився та власноручно підписав;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №401842 від 17.11.2024, згідно якого 16 листопада 2024 о 23 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 на автодорозі Вознесенське-Пальміра керуючи автомобілем Audi A8 державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та з`їхав в кювет після чого перекинувся на дах автомобіля, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 листопада 2024 року о 23 годині 50 хвилин на автодорозі Вознесенське-Пальміра за участю водія ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора СРПП Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_6 за № 19692 від 16.11.2024 року, згідно якого 16.11.2024 о 23:54 за адресою: Золотоніський район с. Вознесенське, ДТП на трасі Вознесенське-Пальміра, автомобіль на даху, два травмованих, один учасник події без свідомості. Прибувши на місце виклику було виявлено двох осіб та автомобіль Ауді, який знаходився на криші, особи перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в подальшому даних осіб доставлено до Золотоніської ЦРЛ. При обстеженні в Золотоніській ЦРЛ було встановлено, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пасажир ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали легкі тілесні ушкодження. На гр. ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ст.124 ч.1 КУпАП та ст.130 ч.1 КУпАП;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 17.11.2024 року, згідно яких він нічого не пам"ятає та не може нічого пояснити з приводу події;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ,від 17.11.2024 року, власноручно підписаних, без зауважень та доповнень, згідно яких зазначав, що 17.11.2024 року перебуваючи в с. Вознесенське він посварився з дружиною ОСОБА_2 , сів за кермо автомобіля Audi A8, та після чого поїхав куди саме не пам`ятає. Крім цього, додав що близько 00 годин 10 хвилин це все відбулося та близько 00 годин 20 хвилин потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Перед цим він активно випивав з своїм товаришем гр. ОСОБА_3 з яким він і потрапив в ДТП. Після цього він був доставлений до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня». Дана подія сталася після добового чергування у В/Ч НОМЕР_2 , він посварився з дружиною та сівши за кермо власного транспортного засобу Audi A8, будучи в стані алкогольного сп`яніння не впоравшись з керуванням перекинувся в кювет;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 , згідно яких 17.11.2024 року близько 00 годин 50 хвилин до приймального відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» було доставлено двох громадян ОСОБА_1 з рваними ранами на тілі та ОСОБА_4 з порізами на обличчі. Даним громадянам було надано медичну допомогу. Життю та здоров"ю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 нічого не загрожує, від госпіталізації вони відмовилися в категоричній формі, в них зафіксовані легкі тілесні ушкодження.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, та були досліджені у судовому засіданні, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, під час відеофіксації, в результаті чого був складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається три диски.

На першому диску маються 18 відеофайлів. На 2 відеофайлі 2024/11/17 000001 зафіксовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знаходяться в КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня». ОСОБА_4 відмовився надавати пояснення та відмовився від надання йому медичної допомоги медичним персоналом та лікарем. З перегляду інших відеофайлів вбачається, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відмовляються від надання будь-якої медичної допомоги, їм та проводиться медичний огляд лікарем, щодо ступеня тяжкості отриманих травм та стану алкогольного сп`яніння. На 15 відеофайлі зафіксовано, як приїхали працівники ВСП та ОСОБА_1 почав надавати пояснення. ОСОБА_1 пояснив, що він є військовослужбовцем та після добового чергування з товаришем ОСОБА_7 вживали алкоголь. Після чого ОСОБА_1 сів за кермо сам та поїхав з ОСОБА_4 на автомобілі Ауді А8. Крім цього, ОСОБА_1 висловлював хвилювання, щоб не було кримінального провадження.

При цьому ОСОБА_1 неодноразово у спілкуванні з лікарем, працівниками поліції, військовими підтверджує, що «посварився з дружиною, напився та сів за кермо і поїхав… відірвалося… понесло» (20241117_015956_0000041 02:02:32, 20241117_020956_0000041 02:27:19, 02:33:26, 02:39:00).

На другому диску маються 4 відеофайли. На 1 відеофайлі DSJ 0021_100082 від 17.11.2024 року зафіксовано місце події, автомобіль Ауді А8, який лежить в кюветі перевернутий на дах. Зафіксовано приїзд ШМД, яка надає першу невідкладну допомогу на місці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_4 зазначає, що він є потерпілим та претензій до ДТП він не має.

На 2 відеофайлі зафіксовано, як карета швидкої від`їздить до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня», на місці ДТП з`являються дві жінки, які намагаються домовитися з поліцейськими.

На 3 диску зафіксована та ж сама подія, з іншої боді камери.

Крім того, із переглянутих відеозаписів, при фіксації вказаних обставин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 жодного разу не вказував на будь-яких інших осіб, які керували його автомобілем, не називав будь-яких прізвищ, зокрема ОСОБА_4 , не заперечував, що він керував транспортним засобом. Присутні особи, зокрема ОСОБА_4 , цього також не заявляли. При цьому, ОСОБА_4 на місці дорожньо-транспортної пригоди зазначає, що він є потерпілим та претензій до ДТП він не має. При цьому сам ОСОБА_1 намагався спочатку взагалі нічого не говорити, тільки після приїзду працівників ВСП почав надавати письмові пояснення військовим та поліцейським, де чітко розповідав, що з ОСОБА_4 вживали алкоголь, а потім саме він керував автомобілем Ауді А8 та вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

З відеозаписів судом встановлено, що поліцейські, зокрема слідча ОСОБА_8 неодноразово вказували ОСОБА_1 про вчинення ним ДТП у стані алкогольного сп`яніння, та пропонували також пройти медичний огляд. З перегляду відеофайлів вбачається, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відмовляються від надання будь-якої медичної допомоги їм та проводиться медичний огляд лікарем, щодо ступеня тяжкості отриманих травм та стану алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що він дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд зауважує, що майже увесь час, зафіксований на відеозаписах ОСОБА_1 поводить себе зухвало, відмовляється відповідати на всі пропозиції поліцейських представитися для встановлення його особи та надання документів, тільки після приїзду працівників ВСП почав надавати письмові пояснення військовим та поліцейським, де чітко розповідав, що з ОСОБА_4 вживали алкоголь, а потім саме він керував автомобілем Ауді А8 та вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Із переглянутих відеозаписів судом встановлено, що працівниками поліції, в медичному закладі ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Суд зазначає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об"єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу на те, що вищевказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Золотоніського ВРП ГУНП в Черкаській області про законність своїх дій. Разом з тим, дані вищевказаного рапорту повністю узгоджується з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-яких даних, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст.130 КУпАП, що підтверджується вказаними вище доказами, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Під час огляду відеозаписів було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 та його захисником доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ними зі складеним відносно нього протоколом.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 1395 від 07.11.2015, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв, натомість власноручно його підписав, надав пояснення на окремому аркуші, згідно яких пояснив, що посварився з дружиною, вживав алкогольні напої та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 401968 від 17.11.2024 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.9 "а" ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.130 ч. 1 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом, оскільки ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.9 "а " Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені у судовому засіданні та не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, та що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зафіксовано на нагрудну бодікамеру, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 401968 від 17.11.2024 року, відеозаписом із нагрудної камери патрульних поліції, на якому ОСОБА_1 неодноразово у спілкуванні з лікарем, працівниками поліції, військовими підтверджує, що «посварився з дружиною, напився та сів за кермо і поїхав… відірвалося… понесло» (20241117_015956_0000041 02:02:32, 20241117_020956_0000041 02:27:19, 02:33:26, 02:39:00).Крім цього, ОСОБА_1 висловлював хвилювання, щоб не було кримінального провадження.

Крім того, із переглянутих відеозаписів, при фіксації вказаних обставин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 жодного разу не вказував на будь-яких інших осіб, які керували його автомобілем, не називав будь-яких прізвищ, зокрема ОСОБА_4 . Присутні особи, зокрема ОСОБА_4 , цього також не заявляли. При цьому, ОСОБА_4 на місці дорожньо-транспортної пригоди зазначає, що він є потерпілим та претензій до ДТП він не має.

На долученому до матеріалів справи відеозаписі обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення зафіксовані безперервно. На вказаному відеозаписі у повному обсязі зафіксована подія, що має істотне значення для встановлення істини у справі. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Крім того, винесений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №401842 від 17.11.2024 року за ст. 124 КУпАП, згідно якого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та на нього накладений штраф у розмірі 850 гривень, постанова набрала законної сили, безумовно свідчить про погодження ОСОБА_1 з даною постановою, якою зафіксовано у тому числі і факт керування транспортним засобом.

Крім того, у матеріалах справи маються письмові поясненнями ОСОБА_1 ,від 17.11.2024 року, власноручно підписані, без зауважень та доповнень, згідно яких він зазначав, що 17.11.2024 року перебуваючи в с. Вознесенське він посварився з дружиною ОСОБА_2 , сів за кермо автомобіля Audi A8, та після чого поїхав куди саме не пам`ятає. Крім цього, додав що близько 00 годин 10 хвилин це все відбулося та близько 00 годин 20 хвилин потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Перед цим він активно випивав з своїм товаришем гр. ОСОБА_3 з яким він і потрапив в ДТП. Після цього він був доставлений до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня». Дана подія сталася після добового чергування у В/Ч НОМЕР_2 , він посварився з дружиною та сівши за кермо власного транспортного засобу Audi A8, будучи в стані алкогольного сп`яніння не впоравшись з керуванням перекинувся в кювет.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 у медичному закладі не проходив огляд на стан сп"яніння, на відсутність акту за результатами огляду на стан сп"яніння, на підставі якого складений висновок щодо результатів медичного огяду ОСОБА_1 у медичному закладі, що ОСОБА_1 не ознайомлений з результатами відповідного огляду суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовані у судовому засіданні дослідженими документами.

Зокрема, на запит суду КНП «ЗБЛ» Золотоніської міської ради було надано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №301 від 17.11.2024 року, складений лікарем ОСОБА_5 , на підставі якого складений висновок №301 стосовно ОСОБА_1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з яким ОСОБА_1 ознайомився та власноручно його підписав.

Згідно журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під №301 зареєстрований медичний огляд ОСОБА_1 від 17.11.2024 року лікарем ОСОБА_5 , який встановив стан алкогольного сп"яніння у ОСОБА_1 .

Зазначене повністю спростовує доводи захисника про порушення процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Суд визнає, що у протоколі про адміністративне правпорушення особою, уповноваженою на складання протоколу не зазначено який саме із семи підпунктів пункту 2.9 Правил дорожнього руху порушено ОСОБА_1 . Разом з тим, фактичні дані письмових доказів беззаперечно свідчать, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а " Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання не з`явились свідки ОСОБА_4 .. ОСОБА_9 з невідомих суду причин, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення смс-повідомлень та рекомендованими листами. Неявка у судове засідання свідків не перешкоджає розгляду справи, оскільки судом були вжиті всі необхідні та можливі заходи для їх виклику у судове засідання, тоді як наявні матеріали справи містять для суду всю необхідну інформацію, яка підлягала встановленню по ній.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, судом встановлено, що ОСОБА_1 на час інкримінованих подій був особою, яка порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, доводи зазначені під час розгляду даної справи з боку захисту не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов"язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими у судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд зауважує, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку. Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, судді не надано.

При цьому, суд враховує особу ОСОБА_1 , виходячи з того, що останній відповідно до довідок Золотоніського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом 2023-2024 років не притягався.

Згідно листа № 31/31/7145 від 05.12.2024 року Територіального сервісного центру МВС № 7145 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.07.2007 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 .

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією зазначеної статті КУпАП, є основним стягненням, а не додатковим.

При цьому, суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом. Так, внаслідок порушення особою правил безпеки дорожнього руху створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього рухув майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Накладення адміністративного стягнення на у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст. ст. 9, 23, 30, 40-1, 130, 245, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Бойко Н.В.