Номер провадження: 33/813/1684/25
Номер справи місцевого суду: 522/9257/25
Головуючий у першій інстанції Циб І. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гареєва Євгена Шамільовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306793 від 20.04.2025 року встановлено, що 20.04.2025 року о 22:31 год. в м. Одеса, провулок Отонівський (Некрасова), 5, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «AUDI A6», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під безперервний відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено стягнення: у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00к.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги та заявлених клопотань

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Гареєв Є.Ш. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, року та провадження у справі закрити у зв`язку з недоведеністю вини скаржника, відсутністю складу адміністративного правопорушення, неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість останній почав проходити процедуру огляду за допомогою приладу Драгер, а поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 задуває прилад Драгер не правильно, на що останній через нестабільне емоційне збудження, відреагував різкими висказуваннями із застосуванням нецензурної лайки.

Вважали, що судом першої інстанції помилково сприйнято факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі , так як поліцейськими не було запропоновано проведення огляду в медичному закладі.

Зазначали, що направлення на медичний огляд водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння складено до його зупинки, а саме о 22:27..

Вважали, що з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейські в порушення вимог КУпАП та Інструкції склали матеріали про адміністративне порушення щодо ОСОБА_1 , що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Зазначали, що ОСОБА_1 поліцейськими не було вручено направлення на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Враховуючи вищевикладене вважали, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Явка в судове засідання

Сторона захисту була повідомлена належним чином про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання зявився адвокат Гареєв Є.С. та надав свої пояснення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Гареєва Є.Ш., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306793 від 20.04.2025 року,

-витягом з ІПНП;

-відеозаписом на DVD-R диску;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ООМЦПЗ» ООР від 20.04.2025 року;

-довідкою про отримання особою посвідчення водія, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 21.06.2019 року;

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої гр. ОСОБА_1 протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи досліджені матеріали справи не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими одразу ж повідомив, що він є діючим військовослужбовцем та прибув на два дні у відпустку до Одеси. В ході складання постанови про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 поліцейськими повідомили, що вони вважають наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в подільшому ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, так як вважав себе тверезим. З відео файлу з камери №471504 встановлено:

- 22:40:03-05 поліцейський каже: «Чи будете Ви проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою тесту?» На це ОСОБА_1 відповів «Так» і потім повторив «Так»;

- 22:42:08-10 зафіксовано, як ОСОБА_1 продуває алкотестер, тобто проходить тест за допомогою газоаналізатора Драгер. Після цього поліцейський каже, що потрібно повторно пройти тест, що викликає обурення у ОСОБА_1 та емоційну реакцію, але ОСОБА_1 у наступні 10 хвилин не відмовлявся від проходження тесту і йому взагалі не пропонували пройти огляд у медичному закладі;

- 22:50:30 поліцейський каже, що буде складатись протокол за керування у стані алкогольного сп`яніння.

Одночасно на відеозаписі з боді-камери №471653 зафіксовано наступне:

- 22:44:50 поліцейський після криків сідає у патрульний автомобіль і починає складати протокол. При цьому розмова продовжується на вулиці;

- 22:56:08 це час складання протоколу. В період з 22:44:50 по 22:56:08 поліцейський постійно перебуває у автомобілі та складає протокол.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на проходження огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та було такий складено о 22:27, тобто коли водій ще навіть не був зупинений.

Поліцейськими не було встановлено у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом 20.04.2025 року, не було проведено огляду у встановленому порядку.

Апеляційним переглядом справи встановлено, що поліцейськими не враховані положення Інструкції щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Зокрема, п.п.6,7 Розділу І Інструкції, що наведені вище, та п.9 Розділу ІІ Інструкції, за якою з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Поліцейськими в день події 20.04.2025 належним чином не було виявлено у ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів. В порушенні вимог Інструкції та Порядку не було запропоновано пройти огляд у встановленому порядку та відповідно відсутній факт проходження такого огляду або відмови від проходження огляду.

Факт керування транспортним засобом 20.04.2025 о 22:31 ОСОБА_1 не заперечується, факт перебування у стані сп`яніння заперечується, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку поводив себе врівноважено та виконував усі вимоги поліцейських, погодився на проходження огляду на місці зупинки, до поки його не було спровоковано та останній не почав емоційно висловлюватись, стосовно того, що поліцейські почали надавати команди пройти повторно продувку Драгеру.

Таким чином, після того, як ОСОБА_1 пройшов тест в 22:42:08-10 і до 22:56:08 моменту складання протоколу жодної пропозиції про проходження тесту Драгер або тесту у медичному закладі ОСОБА_1 не пропонувалось, в цей же час ОСОБА_1 не висував жодної позиції, щодо чіткої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, але поліцейськими в супереч викладених обставин в цей же час вже складався протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху лише водій повинен на вимогу саме поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не будь-які інші особи, що три дні тому керували транспортним засобом.

Об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння (п.2.9. а Правил дорожнього руху України) або відмову особи пройти відповідний огляд (п.2.5 Правил дорожнього руху України).

У даному випадку ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.5 ПДР, в той час як не було зафіксовано пропозицій поліцейського водієві пройти огляд у встановленому порядку та відповідно відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння не зафіксовано.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена суть правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів). В той час як диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає відповідальність особи за керування транспортним засобом особою з ознаками сп`яніння, без встановлення у встановленому порядку такого стану або фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження такого огляду.

В свою чергу невірна кваліфікація дій особи обумовлює відсутність підстав для констатації наявності складу адміністративного правопорушення інкримінованого їй, оскільки дане питання вирішується виключно в межах пред`явленого обвинувачення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які, по суті, становлять виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Відтак, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не навівши достатніх доводів на обґрунтування свого рішення.

Аналіз наведених обставин дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації перебування водія у стані сп`яніння чи відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Враховуючи вищедосліджені матеріали відеозапису та інших доказів у справі, не можливо встановлення факту чіткої та беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що в діях ОСОБА_1 вбачається відмова від проходження огляду в медичному закладі, так як такої пропозиції від поліцейських не поступало.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 на посаді старшого матроса з 16.07.2024 року і по теперішній час (а.с.40-41), але ж поліцейськими не було викликано на місце працівників ВСП, однак з відеозапису вбачається, що поліцейські неодноразово застосовуючи заходи психологічного впливу, провокували ОСОБА_1 в частині того, щоб той виконав вимоги поліцейських, а вони в цей час зазначали, що не будуть викликати працівників ВСП.

За сталою практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21.02. 1984, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23.10.1995, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23.09.1998, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v.Ukraine) від 6.09.2005, заява № 61406/00).

ЄСПЛ виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5.02.2008). При цьому, провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів (справи «Раманаускас проти Литви», №55146/14, «Баннікова проти Росії», №18757/06, «Матановіч проти Хорватії», №2742/12).

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР не може бути обґрунтовано доказами, які зібрані поліцейським із порушенням приписів ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015, також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008..

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Гареєва Євгена Шамільовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький