П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., без участі особи, відносно якої складено протокол, розглянувши матеріали справи, які надійшли із відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , уродженця с. Білики, Кобеляцький район, Полтавська область, місце служби та посади: Військова частина НОМЕР_1 , курсант 1 навчального взводу 1 навчальної роти з навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВУ №152 від 20.10.2025 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №238 від 18.08.2025 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.10.2025 року о 10:00 год., під час проведення перевірки наявності особового складу 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 на території наметового містечка головним сержантом 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 командиром 1 навчального взводу викладачем 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_2 було виявлено відсутність курсанта навчального взводу 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 , який був відсутній у військовій частині протягом однієї доби. Потім 19.10.2025 року солдат ОСОБА_1 силами ВСП був затриманий і переданий представнику військової частини о 10:40 та доставлений в наметове містечко, що розташоване на фондах полігону НОМЕР_2 окремої гірськоштурмової бригади АДРЕСА_2 .

Таким чином, за викладених вище обставин солдат ОСОБА_1 будучи курсантом 1 навчального взводу 1 навчальної роти з навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, був відсутній на місці ведення військової служби у зв`язку самовільним залишенням військової частини з 18.10.2025 до 19.10.2025, що складає менше трьох діб, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП України.

20.10.2025 старшим офіцером відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ЛВУ №152.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, особою було подано заяву про розгляд справи без його участі від 20.10.2025 року.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

У відповідності до вимог ст..ст.11, 16, 37,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 №548-XIV та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 551-XIV військовослужбовець повинен свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів, начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою Вітчизну й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, згідно п.п.1, 2, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком розкладом занять чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, незважаючи на інтереси служби, ОСОБА_1 з 18.10.2025 до 19.10.2025 був відсутній на військовій службі та силами ВСП був затриманий і переданий представнику військової частини о 10:40 та доставлений в наметове містечко. що розташоване на фондах полігону НОМЕР_2 окремої гірсько-штурмової бригади в АДРЕСА_2 .

З огляду на вищезазначене в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина третя ст.172-11 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Відповідно до ст.ст 1,4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Стаття 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, регламентує, що солдат зобов`язаний: у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

У статті 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» надано роз`яснення терміну особливий період, яким є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України № 343-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, 24 лютого 2022 року набрав чинності Указ Президента України № 29/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію». Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, та станом на теперішній час не скасований та діє на всій територій України.

Відповідно до ст. 1 Закону України №389VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Зважаючи на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВУ №152 від 20.10.2025; доповідю про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем за призовом під час мобілізації рядовим ОСОБА_1 с. Орлівщина військова частина НОМЕР_1 , ОК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ ЗС України від 18.10.2025, доповідю про привернення військовослужбовця у військову частину, солдата ОСОБА_1 у військову частину НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , підпорядкована ОК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 19.10.2025, військовим квитком особи серії НОМЕР_3 від 18.08.2025, витягом з наказу Міністерства Оборони України №238 від 18.08.2025 згідно з яким ОСОБА_1 було призначено на посаду курсанта 1 навчального взводу 1 навчальної роти з навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , витягом з наказу Міністерства Оборони України №328 від 04.09.2025, заявою військовослужбовця ОСОБА_1 про розгляд справи в суді без його участі, в якій він визнає свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні та просить найменш суворого покарання від 20.10.2025.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної небезпеки, не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, встановити чи завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи встановлені обставини у справі та те, що в ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 визнав свою вину, правопорушення вчинив уперше, суд вважає можливим на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності в силу малозначності правопорушення, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з вимогами ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що за результатами розгляду зазначеної адміністративної справи адміністративне стягнення не накладається, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.172-11, ст. ст. 268, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння і оголосити йому усне зауваження.

В силу ч.2 ст.284 КУпАП провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда