П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2025 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Руслан Озадовський, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з відділу поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в присутності матері ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

07.08.2025 о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1 , у Київській області, м. Біла Церква, вул. Євгена Деслава, 54, керувала транспортним засобом марки Yamaha-206, державний номерний знак відсутній, при цьому не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину визнавла та підтвердила обставин викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Вимоги ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суддею встановлено, що вина ОСОБА_1 , в порушенні 2.1 а Правил дорожнього руху України встановлена показами в суді особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та матеріалами справи про адміністративні правопорушення, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 277067, від 07.08.2025, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, поясненнями ОСОБА_2 , переглянутим в судовому засіданні диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Досліджені в судовому засідання докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , відноситься до категорії А1, що передбачає можливість отримати право керування транспортним засобом з 16 років (п. 2.13 Правил дорожнього руху).

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі…

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, статтями ч. 2 ст. 126, 221, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосувати відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяРуслан ОЗАДОВСЬКИЙ