ПОСТАНОВА

іменем України

28 жовтня 2025 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши в режимі дистанційного судового провадження справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мирноград Покровського району Донецької області, громадянина України, працюючого інспектором поліції ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП

- за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Безрука А.В. (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467254 від 28.09.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водій ОСОБА_1 , 28.09.2025 о 03:02 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького (Каруни), 121 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори співробітників патрульної поліції № 470305, № 470287, № 470377, № 471986. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що він є працівником ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, проходив службу в Донецькій області. Наприкінці вересня 2025 року він приїхав до своєї дружини, доньки та батьків, які зараз проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Його батько переніс інсульт у зв`язку з чим наразі проходить лікування амбулаторно, за місцем свого мешкання. Після приїзду до м. Дніпра з Донецької області він вживав алкоголь. Так, 28.09.2025 приблизно о 02:30 годині батькові стало погано у зв`язку з чим він розбудив свою дружину та попрохав з`їздити в аптеку, щоб купити ліки для батька, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Дружина погодилась та керуючи його автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхала шукати аптеки. Приблизно о 03:00 годині дружина зателефонувала йому на мобільний телефон та попрохала відкрити ворота домоволодіння, так як вона вже під`їхала. Він вийшов на вулицю, відчинив ворота, побачив, що дружина під`їхала до будинку. В цей момент до них підійшли працівники поліції, які попрохали його пред`явити посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб, на що він обурившись, почав з`ясовувати підстави для надання своїх документів, оскільки він не керував транспортним засобом, а також вимагати працівників поліції надати йому докази керування ним транспортним засобом. Далі він зазначив, що необхідні документи знаходяться в салоні автомобіля та сівши на водійське сидіння почав шукати документи. В свою чергу його дружина також сіла в салон автомобіля, щоб допомогти йому знайти документи. В цей момент працівники поліції, поводячи себе агресивно, почали ображати їх, оскільки вони переселенці з Донецької області, стукали у вікно автомобіля, у світили ліхтариком їм в очі. Після чого працівник поліції пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в умовах медичного закладу, на що він відмовився, оскільки не вбачав підстав для проходження такого огляду. Пропозиції пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного приладу, йому ніхто не пропонував. Зі складеним протоколом йому не пропонували ознайомитись на місці, він лише ознайомився з протоколом після того, як матеріали справи надійшли до суду. Зі складеним відносно нього протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не згоден, оскільки у вказану в протоколі дату та час він не керував транспортним засобом. Йому соромно за свою поведінку під час спілкування з працівниками поліції. Просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 , який є працівником поліції та проходить службу в Донецькій області. Наразі вона разом із донькою та батьками ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Батько ОСОБА_1 має хворобливий стан здоров`я, оскільки нещодавно переніс інсульт. Наприкінці вересня ОСОБА_1 приїхав до м. Дніпра та постійно вживав алкогольні напої. Так, 28.09.2025 приблизно о 02:30 годині її розбудив чоловік та повідомив про те, що батькові стало зле у зв`язку з чим ОСОБА_1 попрохав її поїхати в аптеку за ліками, оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння. Вона сіла за кермо транспортного засобу, яким користувався чоловік, оскільки в її автомобілі було відсутнє пальне, та поїхали спочатку до міської лікарні № 9, однак там всі аптеки в нічний час були зачинені. Після чого вона помахи до міської лікарні № 6, де працювала цілодобова аптека, де купила необхідні ліки. Їй потрібні були знеболювальні, однак назву медичного препарату вона не пам`ятає. Приблизно о 03:00 годині вона під`їхала до будинку та зателефонувала чоловіку, щоб він допоміг їй відчинив ворота. Після чого ОСОБА_1 відчинив ворота та вийшов до неї на вулицю. В цей момент до них під`їхали працівники поліції, які підійшли до чоловіка та попросили надати документи (посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб). Вони сіли в салон автомобіля та почали шукати документи. В свою чергу працівники поліції почали стукати у вікна автомобіля, вона злякалась, у зв`язку з чим вони закрились в автомобілі. Далі працівники поліції почали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, оскільки у вказану дату та час не керував транспортним засобом, а керувала автомобілем вона.

В судовому засіданні захисник-адвокат Безрук А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат вказує, що з долученого до матеріалів справи відеозапису зі штатного відеореєстратора, встановлено в службовому автомобілі, встановлено рух транспортного засобу 28.09.2025 о 03:02 годині, який паркується неподалік будинку № 121 по вул. Каруни в м. Дніпрі, після чого починається відеозапис з боді-камери працівника поліції, згідно якого вбачається, як ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною лише перебувають в салоні транспортного засобу, однак даний відеозапис не підтверджує факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , 28.09.2025 о 03:02 годині з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Крім того сторона захисту зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить в своєму складі відомостей щодо зазначення працівниками поліції чіткої підстави зупинки транспортного засобу, передбаченої положеннями ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка визначає виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Також, захисник - адвокат Безрук А.В. зазначив, що наявна в матеріалах справи відеофіксація здійснена за допомогою штатного відеореєстратора, який встановлено в службовому автомобілі, а також працівником поліції на нагрудну бодікамеру, не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 28.09.2025 за участі ОСОБА_1 , оскільки відеозапис з нагрудної бодікамеру працівниками поліції починається лише через 6 хвилин після закінчення відеозапису із штатного відеореєстратора, який встановлено в службовому автомобілі, що є порушенням положень КУпАП та п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.

Крім того, сторона захисту убачає, що працівниками поліції були грубо порушенні права ОСОБА_1 , передбачені положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки працівниками поліції протокол не був складений на місці події та тим більше без присутності ОСОБА_1 , що позбавило останнього права ознайомитись з даним протоколом та внести до нього свої зауваження, надати пояснення та підписати протокол.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , вивчивши клопотання захисника адвоката Безрука А.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, в межах пред`явленого протоколу, за обставин, викладених у постанові, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467254 від 28.09.2025, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та такий, що складений повноважною особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення;

- рапортом поліцейського патрульної поліції від 28.09.2025, відповідно до якого 28.09.2025 приблизно о 03:02 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левчицького (Каруни), 121, відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 . Як було встановлено вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, що зафіксовано на портативні відеореєстратори № 470287, № 470305. У зв`язку з чим водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом та на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом зі штатного відеореєстратора, встановлено в службовому автомобілі працівників патрульної поліції, переглянутими судом, яким встановлено рух транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , 28.09.2025 під час дії комендантської години за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького, 121, який припаркувався неподалік приватного будинку. Після зупинки транспортного засобу, з його салону ніхто не виходив. Після чого службовий автомобіль працівників поліції зупинився та до вказаного транспортного засобу вирушили працівники поліції (03:02:11-03:02:03:03:01 година);

- відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, з якого вбачається, як працівники поліції підходять до транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , стоїть біля приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , після того, як він був припаркований 28.09.2025 під час дії комендантської години (03:08:58 година). За кермом вказаного транспортного засобу перебуває чоловік ОСОБА_1 , на передньому пасажирському сидіння знаходиться жінка ОСОБА_3 ,, які закрились в салоні автомобіля. Працівники поліції почали звертати уваги водія, стукавши пальцем руки в бокове вікно автомобіля, з водійської сторони. В свою чергу водій транспортного засобу не виходячи з салону автомобіля, трохи відкривши вікно, почав зухвало та агресивно себе поводити відносно працівників поліції, відмовляючись надавати їм свої документи, називаючи себе ОСОБА_5 . Після перевірки працівниками транспортного засобу в системі та встановивши, що даним автомобілем керує ОСОБА_1 , чоловік, який перебуває на водійському сидіння транспортного засобу, продовжуючи свою зухвалу поведінку відносно поліцейських, почав зазначити, що даний автомобіль він придбав у ОСОБА_1 , однак в подальшому перестав заперечувати, що він є ОСОБА_1 , при цьому не надаючи працівникам поліції своїх документів (03:09:00-03:18:40 година). Далі ОСОБА_1 , розмовляючи з працівниками поліції через трохи відкрите вікно з водійської сторони, виказуючи заперечення щодо керування ним транспортним засобом, почав вимагати у працівників поліції надати йому докази керування ним автомобілем, а саме відеозапис (03:18:45 година), на що працівники поліції зазначили останньому про необхідність надання їм письмового клопотання разом з документами, які посвідчують його особу. В свою чергу ОСОБА_1 , зазначивши, що його автомобіль ніхто не зупиняв, відмовився надавати працівниками поліції свої документи та знову закрився з салоні транспортного засобу (03:20:17 година). Далі водій ОСОБА_1 трохи відкривши вікно водійської двері автомобіля, продовжуючи агресивно поводити себе відносно працівників поліції, почав вимагати, щоб йому зазначити норму закону на підставі якої до нього підійшли працівники поліції та вимагають надати документи, на що працівник поліції зазначив ОСОБА_1 про те, що даний автомобіль рухався під час дії комендантської години, що заборонено. Під час спілкування у поліцейських виникла обґрунтована підозра про те, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від останнього відчувався запах алкоголю та поведінка, яка не відповідає обстановці (03:22:44 година). У зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції неодноразово висловлювалась останньому пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер або в умовах медичного закладу, на що останній, поводячи себе зухвало та агресивно, своїми діями надав працівникам поліції відмову від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, як на місці за допомогою технічного приладу, так і проїхати до медичної установи, зазначаючи, що він не керував транспортним засобом (03:30:00 година). Після чого працівником поліції було повідомлено водію, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку, серед якого є медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Після чого працівниками поліції було повідомлено водія ОСОБА_1 про відсторонення від права керування транспортним.

Відповідно до п. 6, 7 Глави І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Отже, ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, так і в медичному закладі охорони здоров`я, що само собою утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильно кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Адміністративно-караним в силу ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, або відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Даний факт фіксується у протоколі про адміністративне правопорушення.

За вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом, факт одночасного перебування цієї особи в стані алкогольного сп`яніння, або факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та факт вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ст. 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу постанови, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені судом і покладені в основу постанови докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно переглянутого в судовому засіданні відеозапису дійсно вбачається у водія ОСОБА_1 явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, а також порушення мови.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 , у якого поліцейським виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), на неодноразові пропозиції працівника поліції поводив себе зухвало та агресивно, що можливо зафіксувати як відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», так і в умовах медичного закладу.

Зазначені обставини призвели до порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , суд зауважує, що відеозаписами зафіксовано оголошення працівником поліції водію ОСОБА_1 підстави для його зупинки: «Рух транспортного засобу під час дії комендантської години», а також враховуючи ведення на території України бойових дій та введення в Україні воєнного стану, зупинення транспортного засобу працівниками поліції з метою його візуального огляду на предмет наявності заборонених предметів, є достатньою підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, адвокат Безрук А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не обґрунтував, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду та оцінці доказів.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Незалежно від обставин зупинки транспортного засобу, працівники поліції, виявивши підстави для проведення огляду особи на стан сп`яніння, повинні виконувати свої обов`язки.

Тому, за конкретних обставин, ОСОБА_1 , на вимогу працівників поліції мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер» або проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху та абз. 3 ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння, однак вказане ОСОБА_1 не було зроблено, що у подальшому стало законною підставою для складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відсутність доказів на підтвердження факту керування саме ОСОБА_1 транспортирним засобом саме 28.09.2025 о 03:02 годині, оскільки у вказаний час даним транспортним засобом керувала його дружина ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, під час перегляду відеозапису зі штатного відеореєстратора, встановлено в службовому автомобілі працівників патрульної поліції встановлено рух транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , 28.09.2025 під час дії комендантської години за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького, 121, який припаркувався неподалік приватного будинку. Після зупинки транспортного засобу, з його салону ніхто не виходив. Після чого службовий автомобіль працівників поліції зупинився та до вказаного транспортного засобу вирушили працівники поліції (03:02:11-03:02:03:03:01 година).

Під час перегляду відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських, долученого до матеріалів справи, хоча і не встановлено факту руху автомобіля у вказану в протоколі дату та час під керуванням ОСОБА_1 , однак вказані відеозаписи розпочались через 6 хвилин після закінчення відеозапису зі штатного відеореєстратора, тобто о 03:08:58 годині, з того, як працівники поліції підійшли до транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв біля приватного будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького (Каруни), 121, після того, як він був припаркований 28.09.2025 під час дії комендантської години (03:08:58 година). За кермом вказаного транспортного засобу перебуває чоловік ОСОБА_1 , на передньому пасажирському сидіння знаходиться жінка ОСОБА_3 , які закрились в салоні автомобіля. Працівники поліції почали звертати уваги водія, стукавши пальцем руки в бокове вікно автомобіля, з водійської сторони. В свою чергу водій транспортного засобу не виходячи з салону автомобіля, трохи відкривши вікно, почав зухвало та агресивно себе поводити відносно працівників поліції, відмовляючись надавати їм свої документи. При цьому ОСОБА_1 хоча і виказував працівникам поліції свої не обґрунтовані заперечення, що він не керував транспортним засобом, однак не зазначав працівникам поліції про те, що даним автомобілем керувала його дружина, яка їздила в аптеку за ліками для його хворого батька, що спростовує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував у вказану в протоколі дату та час транспортним засобом, а за кермом була його дружина.

Тому таку версію сторони захисту суд розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення (в даному випадку складання матеріалів справи за вищевказаною статтею Закону) та подальшого уникнення ОСОБА_1 від відповідальності. На переконання суду вказане не потребує детального аналізу, оскільки правова оцінка та мотиви суду викладені вище.

Вищевказане дає змогу суду прийти до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 28.09.2025 о 03:02 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького, 121, транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту, що відеозапис, котрий знаходиться в матеріалах справи є перервним та не містить фіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також первісного діалогу поліцейських з ОСОБА_1 , суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, виходячи з наступного.

Судом було відтворено відеозаписи зі штатного відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі працівників поліції, а також з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться на п`яти DVD-R дисках, долучених до матеріалів справи.

Суд констатує, що на переглянутих відеофайлах міститься запис зі штатного відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі працівників поліції, з якого убачається рух транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , 28.09.2025 під час дії комендантської години за адресою: м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького, 121, який припаркувався неподалік приватного будинку. Після зупинки транспортного засобу, з його салону ніхто не виходив. Після чого службовий автомобіль працівників поліції зупинився та до вказаного транспортного засобу вирушили працівники поліції (03:02:11-03:02:03:03:01 година).

Також на переглянутих відео файлах з нагрудних камер працівників поліції убачається, що ОСОБА_1 , поводить себе зухвало та агресивно відносно до працівників поліції, будучі працівником поліції, розуміючи, що він може бути притягнутий до відповідальності, відмовляється зазначити свої анкетні дані та надавати працівникам поліції документи. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 хоча і не заперечував факт керування ним автомобілем вулицями м. Дніпра, однак будь-яких переконливих аргументів в свою користь, знаходячись за кермом транспортного засобу, який тільки що припаркувався, працівникам поліції не надав, що додатково свідчить про наявність у нього явної ознаки алкогольного сп`яніння поведінка, що не відповідає обстановці.

Потім працівник поліції встановлює у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для висловлення останньому вимоги пройти огляд як на місці за допомогою технічного пристрою, так і пройти медичний огляд у лікарні на перебування стану алкогольного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 , продовжуючи вести себе зухвало та агресивно, своїми діями виказав відмову.

На переконання суду, на наданих відеофайлах зафіксовано фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, що спростовують твердження сторони захисту, про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд констатує, що в цілому дані відеозаписи відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд встановив, що відеозаписи зі штатного відеореєстратора та з нагрудних камер поліцейських зафіксував усі необхідні моменти вказаної події від 28.09.2025 саме за участю водія ОСОБА_1 , а саме: факт руху транспортного засобу під час дії комендантської години; встановлення особи, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозицій пройти огляд на місці та проходження медичного огляд у закладі охорони здоров`я, відмова від такого проходження.

На переконання суду, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці так в медичному закладі.

Таким чином суд вважає долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників поліції допустимими і належними доказами, оскільки судом встановлено, що дані відеозаписи є безперервними, інформативними, послідовними, позбавленими упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозаписи як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Суд звертає увагу на тому, що Законом не передбачено вимог щодо двохгодинного фіксування працівниками поліції правопорушення.

Разом з тим, суд приймає до уваги твердження сторони захисту про те, що відеозапис з нагрудної бодікамеру працівниками поліції починається лише через 6 хвилин після закінчення відеозапису із штатного відеореєстратора, який встановлено в службовому автомобілі, однак вказане протиріччя у часі, що складає лише 6 хвилин, суд не визнає фундаментальним порушенням, що також не спростовує факт керування ОСОБА_1 у вказану в протоколі дату та місці транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд відноситься критично до пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, а також до тверджень захисника Безрук А.В. щодо порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 на захист, так як працівники поліції склали протокол не на місці події та тим більше без присутності ОСОБА_1 , що позбавило останнього права ознайомитись з даним протоколом та внести до нього свої зауваження, надати пояснення та підписати протокол, оскільки зазначені твердження спростовуються письмовими матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 467254, відповідно до якого вбачається, що датою складання протоколу є 04:15:59 28.09.2025, місцем складання протоколу м. Дніпро, вул. Нечуя-Левицького, 121, тобто протокол про адміністративне правопорушення складено майже одразу після закінчення працівниками поліції з`ясування всіх необхідних обставин правопорушення та на місці скоєння ОСОБА_1 правопорушення.

Разом з тим, суд констатує, що під час судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та адвокатом надано не було, як і не надано того, що жодних самостійних дій на проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв, доказів того, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі протягом двох годин або більше суду не надано, як і не надано відповідних рішень суду про оскарження дій працівників поліції.

При цьому, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, ні при відмові останнім від проходження огляду, як і відсутній факт провокації зі сторони правоохоронних органів. Будь-яких інших доказів тиску на ОСОБА_1 працівниками поліції сторона захисту не надала, як і не надала суду відповідних рішень, щодо оскарження дій працівників поліції, тому такі доводи суд оцінює критично і не бере їх до уваги.

Дії працівника поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саменаказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Такі пояснення ОСОБА_1 та твердження захисника адвоката Безрука А.В. суд розцінює, як спосіб захисту ОСОБА_1 від пред`явленого обвинувачення (в даному випадку складання матеріалів справи за вищевказаною статтею Закону) та подальшого уникнення від відповідальності. На переконання суду вказане не потребує детального аналізу, оскільки правова оцінка та мотиви суду викладені вище.

Щодо показів свідка ОСОБА_3 , наданих нею в судовому засіданні, про те, що у вказану в протоколі дату та час ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. 28.09.2025 приблизно о 02:30 годині її розбудив чоловік та повідомив про те, що батькові стало зле у зв`язку з чим ОСОБА_1 попрохав її поїхати в аптеку за ліками, оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння. Вона сіла за кермо транспортного засобу, яким користувався чоловік, оскільки в її автомобілі було відсутнє пальне, та поїхали спочатку до міської лікарні № 9, однак там всі аптеки в нічний час були зачинені. Після чого вона помахи до міської лікарні № 6, де працювала цілодобова аптека, де купила необхідні ліки. Їй потрібні були знеболювальні, однак назву медичного препарату вона не пам`ятає. Приблизно о 03:00 годині вона під`їхала до будинку та зателефонувала чоловіку, щоб він допоміг їй відчинив ворота. Після чого ОСОБА_1 відчинив ворота та вийшов до неї на вулицю. В цей момент до них під`їхали працівники поліції, які за результатами розмови з чоловіком, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд відноситься до них критично і розцінює їх такими, що надані останньою з метою уникнення адміністративної відповідальності її чоловіком ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються письмовими матеріалами кримінального провадження, зокрема відеозаписами зі штатного відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції та з нагрудних боді-камер працівників поліції, дослідженими та переглянутими в судовому засіданні.

Таким чином вищевказані свідчення свідка ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки дана особа є дружиною особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку з чим безпосередньо зацікавлена в долі ОСОБА_1 , а також такі покази свідка повністю суперечать дослідженим матеріалам справи.

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому учасник провадження оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи сторони захисту щодо неспроможності обвинувачення, висунутого ОСОБА_1 , про порушення норм права, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні та прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу сторона захисту реалізовувала свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду справи про адміністративне правопорушення інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Безрук А.В., якому суд надав змогу упродовж слухання справи здійснювати ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, подавати клопотання, чим останній і скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п.1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до приписів статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 24 КУпАП встановлені види адміністративних стягнень, серед яких є штраф та позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 25 КУпАП, за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення. Позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, встановлено основне та обов`язкове додаткове адміністративне стягнення: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами відповідно.

Суд звертає увагу, що законодавець у санкції не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім того, у постанові Пленуму ВССУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошено, що чинне адміністративне законодавство не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Разом із тим, слід керуватися положеннями статті 33 КУпАП.

Таким чином, даний Закон передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд констатує, що правопорушення пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, мають підвищений суспільний інтерес, та останні зміни до законодавства, як кримінального так і у справах про адміністративні правопорушення лише посилюють відповідальність винуватих осіб.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_1 , який є працівником поліції, учасником бойових дій, отримував водійське посвідчення, ступінь його вини, зухвалу та агресивну поведінку під час спілкування з працівниками поліції, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 за необхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати й те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

В той же час, відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України). Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності ясності і недвозначності і правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65).

Згідно усталеної практики Верховного суду (постанова від 27.06.2018 року у справі №61-12842св18) відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п) 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п) 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: І.В. Дяченко

28.10.2025