"21" жовтня 2025 р. Справа № 363/2922/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 337522 від 21.05.2025 року вбачається, що 21 травня 2025 року о 16 год. 32 хв. у селищі Димер по вул. Райдужна (Пугачова), 5, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер 6820. Результат огляду позитивний, стан алкогольного сп`яніння 1,38 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання з`явилася ОСОБА_1 , будучи повідомленою про права та обов`язки суду пояснила, що дійсно 21.05.2025 року вона керувала транспортним засобом Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , та приблизно о 16 год. 30 хв. була зупинена працівниками поліції у зв`язку з тим, що у автомобіля, яким вона керувала не горів стоп-сигнал. В процесі спілкування с працівниками поліції, останні повідоми їй, що вбачають у неї ознаки алкогольного сп`яніння. Разом з тим ОСОБА_1 зауважила, що ані в цей день, ані на передодні вона лікарських препаратів, алкогольних напоїв не вживала, та у стані сп`яніння не перебувала. Працівники поліції запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що вона спочатку відмовилась, оскільки вдома була сама неповнолітня дитина, але потім дала свою добровільну згоду та пройшла зазначений огляд. Огляд проводився із застосуванням приладу Драгер 6820, який показав позитивний результат - 1,38 проміле. З даним результатом вона категорично не погодилась, про що повідомила працівників поліції. Останні запропонували їй проїхати до медичної установи, та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння там, на що вона погодилась. Однак, працівники поліції до медичної установи доставляти її не стали по незрозумілим для неї причинам, направлення на огляд водія транспортного засобу в медичній установі їй не надали, та взагалі відпустили її. Оскільки працівники поліції її не відсторонювали від керування транспортним засобом, вона сіла за кермо та поїхала додому. Під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, працівниками поліції свідків не залучалось, велася фіксація на бодікамеру. Крім того, працівниками поліції їй не надавалось жодного документа на підпис, зі змістом протоколу її не ознайомили, та його копію не вручили.

Відповідаючи на запитання суду ОСОБА_1 наполягала, що вона була категорично не згідна з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, та на пропозицію працівника поліції про проведення огляду в медичному закладі вона погодилась, але в медичний заклад для проведення такого огляду її так і не було доставлено. Своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнала.

Таким чином, під час судового розгляду ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування транспортним засобом, заперечила факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 прохала суд провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Павленко О.В. в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що подав письмове клопотання. Стороною захисту також було звернуто увагу суду на ті обставини, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС та МОЗ N 1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки, не зважаючи на наявність у ОСОБА_1 заперечень щодо стану алкогольного сп`яніння та результатів проведеного огляду, ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу для проходження повторного огляду на стан сп`яніння, як в цілому і не роз`яснено порядку проведення огляду та можливості проходження повторного огляду у медичному закладі. Вказані порушення відповідно до ст. 266 КУпАП мають наслідком визнання результатів проведеного огляду недійсними.

У судові засідання неодноразово викликався поліцейський Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, який здійснював складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення - сержант поліції ОСОБА_2 для надання пояснень у справі. Будучи належним чином повідомленим, у судові засідання працівник поліції не з`явилися, про причини неявки не повідомив, судовий розгляд проводився за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши докази по справі про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у здійсненні керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №337522 від 21.05.2025 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення нею 21.05.2025 року о 16 год. 32 хв. у с. Димер Вишгородського району, на вул. Райдужна, керування транспортним засобом марки Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час судового розгляду ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом, а в своїх поясненнях підтвердила його, зазначивши, що 21.05.2025 року о 16 год. 30 хв. вона дійсно керувала вказаним автомобілем у вказаному місці, у ході чого і була зупинена працівниками поліції.

У матеріалах справи наявні два DVD-R диск (а.с. 7), на якому містяться аналогічні за змістом відеозаписи, які зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та події за датою, часом та місцем відповідають тим, що розглядаються в межах даної справи, а в своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну та хронологічну картину подій, що є предметом доказування в межах цієї справи. Під час судового розгляду учасники справи не заявляли жодних заперечень щодо належності, допустимості, достовірності вказаних відеозаписів.

При дослідженні зазначених відеозаписів судом підтверджено факт здійснення ОСОБА_1 керування автомобілем Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , 21.05.2025 року о 16 год. 30 хв. у сел. Димер Вишгородського району. Факт керування транспортним засобом підтверджується як завдяки його безпосередньому відображенню на відеозаписах, так і завдяки поясненням самої ОСОБА_1 , яка при спілкуванні з працівниками поліції також підтвердила факт керування вказаним автомобілем.

Враховуючи, що учасники судового провадження факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заперечували, а навпаки його підтвердили, зважаючи, що факт керування автомобілем безпосередньо підтверджується наявними матеріалами справи, то суд вважає доведеним факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом.

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 заперечила факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши, що алкоголь напередодні та у той день вона не вживала, у стані алкогольного сп`яніння не перебувала, будь яких ознак алкогольного сп`яніння не мала. При цьому ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, однак категорично не була згодна з результатами такого огляду. Не зважаючи на її заперечення щодо результатів проведеного огляду на місці зупинки автомобіля, працівники поліції не направляли та не доставили її для проходження повторного огляду до медичного закладу, а як з`ясувалось в подальшому, склали протокол на підставі результатів огляду, що був проведений на місці зупинки автомобіля.

З відеозапису, що був долучений до матеріалів справи на DVD-R диску, який містить файл exsport-uhbnr тривалістю 28 хвилин 20 секунд, вбачається, що ОСОБА_1 спочатку відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський повідомляє що на неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та йде складати протокол, через декілька хвилин ОСОБА_3 підходить до поліцейської машини та висловлює згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу приладу Драгер. Далі відеофіксіція подій проведена не належним чином, оскільки відеозображення не відображає діям поліцейського та ОСОБА_3 , камера направлена не на присутніх, а на багажник службового автомобіля працівників поліції. Процес проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксований на бодікамеру поліцейського не був. З аудіофіксації встановлено, що ОСОБА_3 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та встановлення його результату, категорично не погодилась з результатом, оспорювала його, заперечувала факт вживання алкоголю та перебування у стані алкогольного сп`яніння, та висловила бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, долучене відео та матеріали справи не містять відомостей щодо доставлення ОСОБА_1 поліцейськими до закладу охорони здоров`я для проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

До матеріалів справи в якості доказів долучено Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2025 року, яким ОСОБА_1 направлено для огляду до Вишгородської ЦРЛ, яке не містить підпису ОСОБА_1 . Тобто, дане направлення також підтверджує те, що ОСОБА_1 з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не погодилась, в результаті чого була направлена до медичного закладу для проведення такого огляду, проте працівниками поліції доставлена до нього не була, що підтверджується також Відповіддю КНП Вишгородської ЦРЛ ВМР від 28.08.2025 №989, з якої йдеться, що 21.05.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення обстеження біологічних рідин на вміст спиртів, до КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР самостійно не зверталась і співробітниками поліції не доставлялась.

Таким чином, за результатами повного і всебічного дослідження відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції, якими здійснювався безперервна відеофіксація всіх подій за участі ОСОБА_1 , судом встановлено, що з моменту оголошення результатів огляду, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки автомобіля, і до надання згоди проїхати до медичної установи для проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 неодноразово висловлювала працівникам поліції свої заперечення щодо результатів проведеного огляду, сумніви щодо правильності показників приладу, заперечувала факт вживання алкоголю та перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз приписів ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 дає можливість зробити висновок, що законодавством передбачено обов`язок працівників поліції направлення водія на повторний огляд у медичний заклад, якщо водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки автомобіля або якщо водій висловив заперечення проти результатів проведеного огляду. Законодавство не дозволяє працівнику поліції оцінювати заперечення водія щодо результатів проведеного огляду і в залежності від цього визначати необхідність проведення повторного огляду у медичному закладі. Не зважаючи на обґрунтованість та розумність заперечень водія транспортного засобу, сам факт лише їх наявності вказує на обов`язковість направлення особи до медичного закладу для повторного огляду.

Всупереч вищевикладеному працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та, не зважаючи на чіткі, зрозумілі, неодноразові заперечення останньої щодо результатів огляду на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу, не доставлено до медичного закладу для проходження повторного медичного огляду.

Ані надані суду відеозаписи, ані будь-які інші матеріали справи не вказують на те, що ОСОБА_1 доставлялась до медичного закладу для проходження повторного огляду у зв`язку з її незгодою з результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля. Свідки до процедури огляду не залучалися, будь-які інші матеріали у справі відсутні.

Відповідно до с. 18 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським Вишгородського РУП ГУНП в Київській області не було виконано його безпосередніх обов`язків. Матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу того, що працівником поліції витримано всіх вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, що дає можливість констатувати факт порушення ним процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має наслідком недійсність результатів такого огляду, що є єдиним законодавчо визначеним способом отримання доказу перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, суд констатує факт порушення працівниками поліції вимог ст. 255 КУпАП, процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як наслідок недійсність результатів проведеного огляду, і, як наслідок, відсутність будь-яких інших доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, тому беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і її вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 40-1, 130, 254-256, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас