Справа № 944/1587/25
Провадження №3/944/1124/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Яворівського районного суду Львівської області надійшли матеріали з Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, згідно з протоколом серії ВАД № 027963 від 24 березня 2025 року, ОСОБА_1 23 березня 2025 року, о 23 год 40 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її та погрожував, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з протоколом серії ВАВ № 022931 від 14 квітня 2025 року, ОСОБА_1 01 квітня 2025 року, об 11 год 30 хв, за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, погрожував, принижував, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з протоколом серії ВАВ № 022885 від 14 квітня 2025 року, ОСОБА_1 09 квітня 2025 року, о 10 год 30 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її, принижував, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з протоколом серії ВАД № 454012 від 27 травня 2025 року, ОСОБА_1 27 травня 2025 року, о 12 год 40 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме умисні дії які проявлялись у формі образ нецензурними словами, шарпанням за одяг, чим завдав шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного та фізичного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з протоколом серії ВАД №454013 від 27 травня 2025 року, ОСОБА_1 27 травня 2025 року, о 12 год 40 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, яке виражалось нецензурною лексикою, що спричинило сильне душевне хвилювання, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з протоколом серії ВАД № 454014 від 27 травня 2025 року, ОСОБА_1 , 27 травня 2025 року, о 12 год 40 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , домашнє насильство психологічного характеру, яке виражалось нецензурною лексикою, що спричинило сильне душевне хвилювання, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно з протоколом серії ВАД №454015 від 27 травня 2025 року, ОСОБА_1 27 травня 2025 року, о 12 год 40 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , домашнє насильство психологічного характеру, яке виражалось нецензурною лексикою, що спричинило сильне душевне хвилювання, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Зазначені справи про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Тимощука О.І., представника потерпілої ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Щодо подій, які мали місце 23 березня 2025 року, суддя зазначає таке.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня він приїхав додому з роботи, виправ свої кросівки і поставив їх сушити на батарею, з приводу чого дружина зробила йому зауваження, на що він їй відповів грубо, але не вживав нецензурної лексики. Вважає, що жодного домашнього насильства відносно дружини він не вчиняв. Через деякий час приїхала поліція, відібрали пояснення, склали протокол. Йому сказали розписатись в протоколі і що згодом він повинен буде заплатити штраф. Точно не пам`ятає, але здається того дня поліція винесла заборону йому спілкуватись з дружиною протягом двох днів. На його думку, такі дії потерпілої спричинені тривалими неприязними стосунками, які виникли у зв`язку із наявністю між ними спору щодо права власності та користування квартирою, придбаною під час перебування у шлюбі.

В судовому засіданні захисник Тимощук О.І. зазначив, що 23.03.2025 ОСОБА_1 не вчиняв жодного домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 і жодних доказів цього у справі немає, а був побутовий конфлікт, непорозуміння, який вони вирішили.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 зазначила, вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства підтверджується протоколом, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в якому він визнав свою вину, оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства, тимчасовим заборонним приписом.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. п. 3, 14, 17 ст. 1 розділу І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.

Як вбачається із змісту письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вона вказала, що конфлікт з чоловіком виник через те, що вона забрала кросівки, які він поставив сушити на батарею біля ліжка, де спить їхня річна дитина.

Таку ж причину виникнення конфлікту вказав ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Описані вище докази та встановлені в засіданні обставини, на думку суду, не дають підстав вважати та не підтверджують того, що ОСОБА_1 23.03.2025 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення ним саме домашнього насильство, оскільки мав місце побутовий конфлікт.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, даючи оцінку фактичним даним, які наявні в матеріалах справи та дослідженим в судовому засіданні обставинам справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, суд зазначає, що саме по собі зазначення ОСОБА_1 в письмовому поясненні, відібраному працівником поліції під час складання протоколу, про визнання вини, з в рахуванням наведених вище обставин, не є безумовним і достатнім доказом вчинення ним адміністративного правопорушення і не звільняє посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, від зібрання та надання суду належних, допустимих і достатніх доказів вчинення конкретною особою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 751/4821/17.

Отже, побутовий конфлікт, який стався між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 23.03.2025, не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, передбаченого цією нормою, що в свою чергу вказує на відсутність складу відповідного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, даючи оцінку фактичним даним, які наявні в матеріалах справи та дослідженим в судовому засіданні обставинам справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

А згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 23 березня 2025 року (протокол серії ВАД № 027963 від 24 березня 2025 року), слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо подій, які мали місце 01 квітня 2025 року, суддя зазначає таке.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня в них з дружиною виникла суперечка на вулиці біля приміщення Новояворівської міської ради, коли вийшли із засідання комісії міської ради, яка розглядала питання щодо реєстрації місця проживання їх дитини. Жодного домашнього насильства відносно дружини він не вчиняв. Через деякий час, десь через два тижні, його викликали в поліцію, відібрали пояснення, склали протокол. Йому сказали розписатись в протоколі і що згодом він повинен буде заплатити штраф. 01.04.2025 ОСОБА_2 поліцію не викликала і заяву не писала, йому стало відомо, що таку заяву вона написала більш ніж через тиждень. Коли він писав, що визнає вину, думав, що це стосується того, що він сварив доньку ОСОБА_8 і казав, що виключить її зі школи через невідвідування, оскільки його не ознайомлювали із заявою ОСОБА_2 .

В судовому засіданні захисник Тимощук О.І. зазначив, що 01.04.2025 ОСОБА_1 не вчиняв жодного домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 і жодних доказів цього у справі немає, при чому працівники поліції не намагались здобути будь-які докази, встановити можливих свідків тощо. ОСОБА_2 написала заяву в поліцію через 10 днів, на його думку, ця заява була підготовлена фаховим юристом. Із даною заявою працівники поліції ОСОБА_1 не ознайомлювали, сказали лише, що це стосується їх конфлікту біля міської ради відповідно, він не знав про що йдеться. В самому протоколі не викладено всіх обставин, наведених в даній заяві. Однак ОСОБА_1 повністю заперечує обставини, наведені потерпілою в цій заяві. Між ними існує конфлікт щодо права власності та користування квартирою, придбаною під час перебування у шлюбі, але оформленою на ОСОБА_2 , і з цього приводу між ними була суперечка 01.04.2025. Зазначаючи в письмовому поясненні під час складення протоколу про те, що він визнає вину, ОСОБА_1 мав на увазі, що визнає факт суперечки з дружиною, але не знав в чому саме полягає правопорушення. При цьому, в даному поясненні він також вказав, що більш детальне пояснення надасть в суді. Крім того, всі письмові пояснення, які працівники поліції відбирали в ОСОБА_1 при складанні всіх семи протоколів, є однаковими, що свідчить про те, що посадові особи, які складали такі протоколи, діяли формально, без з`ясування всіх обставин.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 зазначила, вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства підтверджується протоколом, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в якому він визнав свою вину, зауважень до протоколу не мав. Їй невідомо, чому ОСОБА_2 подала заяву в поліцію лише через 10 днів після події, можливо через те, що доглядає трьох малих дітей, але це не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неї.

Як і в попередньому випадку, суддя вважає, що посадовою особою поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 01.04.2025 саме домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а суперечка стосувалась права власності та користування квартирою, про що ОСОБА_2 також вказала в своїй заяві від 11.04.2025.

Таку ж причину виникнення конфлікту вказав ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Крім того, слід зазначити, що заяву про вчинення ОСОБА_1 01.04.2025 домашнього насильства ОСОБА_2 , як зазначено вище, подала в поліцію лише 11.04.2025, тобто через 10 днів після інциденту, а також через 2 після іншого інциденту, який мав місце 09.04.2025, щодо якого вона також зверталась 11.04.2025 в поліцію із заявою про вчинення чоловіком домашнього насильства, а не зверталась в поліцію безпосередньо під час чи відразу після конфлікту. При цьому, дана заява написана машинописним текстом (набрана на комп`ютері), чітко сформульована. А протокол про адміністративне правопорушення був складений 14.04.2025.

Наведені обставини, на думку судді, також додатково свідчать про відсутність факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 01.04.2025.

Щодо посилання представника потерпілої на зазначення ОСОБА_1 в письмовому поясненні, відібраному працівником поліції під час складання протоколу, про визнання вини, з в рахуванням наведених вище обставин, суддя відхиляє з тих же підстав, що й у попередньому випадку щодо подій, які мали місце 23.03.2025.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, даючи оцінку фактичним даним, які наявні в матеріалах справи та дослідженим в судовому засіданні обставинам справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 01 квітня 2025 року (протокол серії ВАВ № 022931 від 14 квітня 2025 року), слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо подій, які мали місце 09 квітня 2025 року, суддя зазначає таке.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня в них з дружиною була звичайна сварка вдома, не пам`ятає з якої причини. Жодного домашнього насильства відносно дружини він не вчиняв. На його думку, сварка не є домашнім насильством і адміністративним правопорушенням. Пояснення в протоколі він писав зі слів працівника поліції, йому сказали, що буде судове засідання і що згодом він повинен буде заплатити штраф.

В судовому засіданні захисник Тимощук О.І. зазначив, що 09.04.2025 ОСОБА_1 не вчиняв жодного домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 і жодних доказів цього у справі немає, при чому працівники поліції не намагались здобути будь-які докази, встановити можливих свідків тощо. Також навів аргументи, аналогічні тим, що й відносно подій 01.04.2025. Крім того, зазначив, що два протоколи (за подіями 01.04.2025 і 09.04.2025) були складені в один день, пояснення ОСОБА_1 , також є абсолютно ідентичними.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 навела аргументи, аналогічні тим, що й відносно подій 01.04.2025. Також наголосила, що вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства підтверджується протоколом, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в якому він визнав свою вину, зауважень до протоколу не мав. Крім того, дані дії ОСОБА_1 вчиняв в присутності дитини. Їй невідомо, чому працівники поліції не склали протоколу за подіями, які мали місце 08.04.2025, про які ОСОБА_2 вказувала в заяві від 11.04.2025, а також чому за подіями, які мали місце 09.04.2025, не складено протоколу за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та не визнано потерпілою також дитину, яка була присутня при цьому. Води будуть оскаржувати таку бездіяльність працівників поліції.

Як і в попередньому випадку, суддя вважає, що посадовою особою поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 09.04.2025 саме домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , як і не встановлено причин конфлікту між ними.

Крім того, як і в попередньому випадку, суддя за аналогічних обставин зазначає, що заяву про вчинення ОСОБА_1 09.04.2025 домашнього насильства ОСОБА_2 , як зазначено вище, подала в поліцію лише 11.04.2025, тобто через 2 дні після інциденту, а не зверталась в поліцію безпосередньо під час чи відразу після конфлікту. При цьому, дана заява написана машинописним текстом (набрана на комп`ютері), чітко сформульована. А протокол про адміністративне правопорушення був складений 14.04.2025.

Наведені обставини, на думку судді, також додатково свідчать про відсутність факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 09.04.2025.

Щодо посилання представника потерпілої на собі зазначення ОСОБА_1 в письмовому поясненні, відібраному працівником поліції під час складання протоколу, про визнання вини, з в рахуванням наведених вище обставин, суддя відхиляє з тих же підстав, що й у попередніх випадках щодо подій, які мали місце 23.03.2025 і 01.04.2025.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, даючи оцінку фактичним даним, які наявні в матеріалах справи та дослідженим в судовому засіданні обставинам справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 01 квітня 2025 року (протокол серії ВАВ № 022885 від 14 квітня 2025 року), слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо подій, які мали місце 27 травня 2025 року, суддя зазначає таке.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня в них з дружиною була сварка вдома, не пам`ятає з якої причини, під час якої були присутні троє їхніх дітей. Можливо вживав нецензурну лексику на адресу дружини, шарпав її за одяг. Протокол був складений відразу після прибуття поліції. Написав пояснення, що визнає вину, визнавав те, що дружина написала. Того дня відносно нього працівниками поліції було винесено 4 тимчасових заборонних приписи, він їх не оскаржував. Проте вважає, що того дня домашнього насильства відносно дружини та дітей він не вчиняв.

В судовому засіданні захисник Тимощук О.І. зазначив, що 27.05.2025 ОСОБА_1 не вчиняв жодного домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 і жодних доказів цього у справі немає. Зазначаючи в письмовому поясненні під час складення протоколу про те, що він визнає вину, ОСОБА_1 мав на увазі, що визнає факт суперечки з дружиною, але не знав в чому саме полягає правопорушення. При цьому, в даному поясненні він також вказав, що більш детальне пояснення надасть в суді. Крім того, всі письмові пояснення, які працівники поліції відбирали в ОСОБА_1 при складанні всіх семи протоколів, є однаковими, що свідчить про те, що посадові особи, які складали такі протоколи, діяли формально, без з`ясування всіх обставин. Також вважає, що не слід брати до уваги надані представником потерпілої висновки психологів, оскільки невідомо який фах, кваліфікація, спеціалізація, професійний досвід і підготовка фахівців, які їх складали. Також дані психологи працюють в громадській організації, а не в медичних закладах.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 зазначила, що вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він визнав свою вину, оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства, тимчасовими заборонними приписами, а також наданими нею висновками психологів. Діти були присутні під час вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , сильно налякались, кричали, плакали, це заподіяло значну шкоду їхньому психологічному здоров`ю.

Згідно з рапортами старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 27.05.2025: о 12:51 год надійшло повідомлення із служби 102 про те, що о 12:50 год 27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , у слухавці чутно крик жінки та голос чоловіка, нічого не повідомляють, що відбувається невідомо, перетелефонувавши не відповіли, адресу взято з попередньої картки (за номером телефону заявника); о 12:52 год надійшло повідомлення із служби 102 про те, що о 12:51 год 27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік дебоширить, поводиться неадекватно, простягає руки, перелякав дітей, заявник ОСОБА_2 .

Отже, в цьому випадку потерпіла ОСОБА_2 відразу двічі зателефонувала на лінію 102 безпосередньо в момент вчинення ОСОБА_1 відносно неї та в присутності дітей дій, які вона вважала домашнім насильством. При цьому, як слідує із змісту першого описаного вище рапорта чергового Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, під час першого телефонного дзвінка ОСОБА_2 у слухавці було чутно крик жінки та голос чоловіка, нічого не повідомляли, неможливо було встановити, що відбувається, а після того, як перетелефонувавши, заявник не відповів. А відразу через хвилину ОСОБА_2 зателефонувала в поліцію повторно та вказала обставини події.

Також сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що того дня в них з дружиною була сварка вдома, не пам`ятає з якої причини, під час якої він, можливо, вживав нецензурну лексику на адресу дружини, шарпав її за одяг.

Отже, ОСОБА_1 фактично визнав факт вчинення ним дій, про які повідомляла ОСОБА_2 та які стали підставою для складення описаних вище протоколів про адміністративні правопорушення від 27.05.2025.

На думку судді, описані дії ОСОБА_1 містять ознаки фізичного і психологічного домашнього насильства, а саме діяння, що вчиняється між подружжям, що включає словесні образи, приниження, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а також штовхання, шарпання.

Факт заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 додатково підтверджується наданою представником потерпілої ОСОБА_6 копією висновку психолога ОСОБА_9 .

Беручи до уваги викладене, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за подіями, що мали місце 27 травня 2025 року, а саме вчинення відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру умисних дій, які проявлялись у формі образ нецензурними словами, шарпанням за одяг, чим завдано шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю (протокол серії ВАД № 454012 від 27 травня 2025 року).

Також під час вчинення ОСОБА_1 описаних дій відносно ОСОБА_2 , в квартирі були присутні та стали очевидцями троє їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджуєтеся матеріалами справи та чого ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідно до ч. 4 чт. 269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Відповідно, діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також є потерпілими від вказаних вище дій (домашнього насильства) з боку ОСОБА_1 .

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно своїх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Суддя зазначає, що відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає виключно тоді, коли здійснюється домашнє насильство, спрямоване безпосередньо стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а не лише в її присутності.

Тобто, якщо домашнє насильство вчинено не відносно малолітньої чи неповнолітньої особи, а тільки у її присутності, вказана дитина хоча і визнається потерпілою, проте у працівників поліції не виникає підстав для складання окремих протоколів за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП стосовно кожної дитини, яка присутня на місці події, де вчинюється домашнє насильство, так як жодних дій по відношенню до дитини в такому випадку не вчиняється.

Склад адміністративного правопорушення в цьому випадку повністю охоплює діяння ОСОБА_1 27.05.2025 року відносно дружини ОСОБА_2 .

За таких обставин, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства відносно своїх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (протоколи від 27 травня 2025 року серії ВАД №454013, серії ВАД № 454014 і серії ВАД № 454015), а тому провадження у справі в цій слід закрити.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

З огляду на наведене, суддя вважає, що до ОСОБА_10 слід застосувати адміністративне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ВАД № 454012 від 27 травня 2025 року).

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ВАД № 027963 від 24 березня 2025 року, протокол серії ВАВ № 022931 від 14 квітня 2025 року, протокол серії ВАВ № 022885 від 14 квітня 2025 року) та за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ВАД № 454013 від 27 травня 2025 року, протокол серії ВАД № 454014 від 27 травня 2025 року, протокол серії ВАД № 454015 від 27 травня 2025 року) закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник