Провадження №: 3/752/5643/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 місце реєстрації - АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 284742 від 18.04.2025, в якому зазначено, що 13.04.2025 о 16:15, перебуваючи у приміщенні магазину "Аврора", де господарську діяльність провадить Товариство з обмеженою відповідальністю "Вигідна покупка" за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 20-А, таємно викрав з полиці магазину портативну колонку з кріпленням у кількості 1 шт., вартістю 290,83 грн без ПДВ. Такі дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

До протоколу в якості доказів приєднано заяву працівника ОСОБА_2 , в якій він просить прийняти "міри" стосовно події виносу товару з магазину "Аврора" за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 20-А, яка сталася 13.04.2025 приблизно о 16:15 та зазначено, що особа, яка неодноразово виносила товар і яку співробітники магазину вже затримували, писали заяву, знову заходить і вчиняє безоплатний виніс товару; рапорт оперативного чергового спецлінії "102" від 18.04.2025, бланк з написом "попередній перелік товарів" магазину А-2805 Київ, де зазначено вартість портативної колонки з кріпленням (290,83 грн без ПДВ).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна (вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), шахрайство, привласнення чи розтрати. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

13.08.2025, 07.10.2025 у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Судом (суддею) матеріали справи про адміністративне правопорушення скеровувалися до відділку поліції для належного оформлення - доставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до зали суду. Проте явку ОСОБА_1 до суду для участі у судовому засіданні забезпечено не було.

Для забезпечення явки до суду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ухвалювалася постанова про примусовий привід ОСОБА_1 до зали суду, проте явку останнього Управлінням патрульної поліції у місті Києві забезпечено не було.

Отже, особисті пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні не видалося за можливе заслухати з об`єктивних причин, адже в судові засідання він не з`явився.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляду справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також наголошувалося на тому, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав в основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору (п. 71 рішення у справі "Смірнов проти України" заява № 3655/02, п. 41 "Пономарьов проти України" заява № 3236/03).

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як вказувалося вище, наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу від 18.04.2025 ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва за викликом. При цьому матеріали справи містять письмове зобов`язання ОСОБА_1 щодо явки до суду для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При цьому інформація про призначення до розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розміщувалася на офіційному веб-сайті судової влади у загальному доступні та була доступна для ознайомлення широким загалом.

Отже, у справі, що розглядається, вжито всіх залежних від суду заходів для своєчасного та правильного вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повістки в порядку ст. 277-2 КУпАП.

Уважно дослідивши наявні матеріали, суд (суддя) доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушення в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП є умисел.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Матеріали, які надійшли до суду, не містять належних і достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 таємного викрадення майна.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" позначив, що надасть пояснення в суді.

До протоколу не приєднано документального підтвердження того, що ОСОБА_1 о 16:15 у приміщенні магазину "Аврора" викрав товар на суму 294,83 грн без ПДВ, зокрема, відсутні відеозаписи, свідчення очевидців, особисті визнавальні пояснення.

Аркуш з заголовком "попередній перелік товарів" не вказує на особу ОСОБА_1 , а тому не має у цій справі доказового значення, адже не містить у собі даних про спосіб вчинення дрібного викрадення майна, виявлення особи крадія тощо.

Заява співробітника ОСОБА_2 , складена 18.04.2025, не містить даних про те, що 13.04.2025 саме він перебував на зміні та вивив крадіжку, яку вчинила особа, яка 18.04.2025 знову завітала до магазину. Доказів звернення працівниками магазину до правоохоронних органів за фактом дрібного викрадення майна 13.04.2025 до протоколу не приєднано.

З поданих до суду матеріалів взагалі не видається за можливе установити як працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 як особу, яка вчинила дрібне викрадення майна у вищевказаному магазині.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку неможливістю встановлення складу адміністративного правопорушення на підставі тих документів, які надійшли до суду.

Керуючись ст. 9, 23, 51, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко