Єдиний унікальний номер судової справи 490/5041/25
Номер провадження 33/812/438/25 Головуючий у місцевому суді: Дірко І.І.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Чистою В.В.,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 та його захисника Розніна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Розніна Володимира Андрійовича на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №365372, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва та був складений 18 червня 2025 року, зазначено, що 18 червня 2025 року о 08 год. 00 хв. в місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №8-А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення зі зупинившимся попереду транспортним засобом мотоциклом Honda CBF600, під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаним ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«б» п.2.3, п.13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Не погодившись із судовим рішенням, 27 вересня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Рознін В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 вересня 2025 року, замінивши адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на штраф в розмірі 850 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення щодо накладення найсуворішого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами стосовно ОСОБА_1 є необґрунтованим та занадто суворим.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції при визначенні виду і розміру стягнення не врахував у повній мірі характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу, яка його вчинила, та ступінь його вини. Не було враховано наявність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, а саме визнання ОСОБА_1 своєї вини, щире розкаяння винного, а також те, що правопорушення вчинено вперше та раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався, і не мало місце відверто зневажливого характеру до встановлених правил користування правом на керування транспортними засобами і відповідно правопорушення не є грубим. Не було враховано відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Також звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 працює на посаді тренера-викладача з шахів в Миколаївській обласній дитячо-юнацькій спортивній школі «Обласний шахово-шашковий клуб ім. Миколи Васильовича Шелеста» і наявність права керування транспортним засобом відіграє в його роботі вагому роль, оскільки останній має часту необхідність терміново приїжджати на змагання в місто Київ та Київську область. Тобто, без права керування транспортними засобами ОСОБА_1 не зможе виконувати свої професійні обов`язки та може позбавитися заробітку (доходу) та роботи.

В судовому засіданні апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рознін В.А. підтримали доводи апеляційної скарги, та просили її задовольнити.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважав за можливе розглянути вищевказану справу за його відсутності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (ст.251 КУпАП).

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить ст.256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (п.3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, далі - Інструкція).

Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу Х вищевказаної Інструкції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст.280,251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на пп.«б» п.2.3 та п.13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог пп.«б» п.2.3 та п.13.1 ПДР, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Зокрема, ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пп.«б» п.2.3 ПДР).

При цьому, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п.13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №365372, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва та був складений 18 червня 2025 року, зазначено, що 18 червня 2025 року о 08 год. 00 хв. в місті Миколаєві по проспекту Центральному біля будинку №8-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення зі зупинившимся попереду транспортним засобом мотоциклом Honda CBF600, під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаним ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«б» п.2.3, п.13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, в апеляційній скарзі не оспорюється. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не погоджується з постановою суду першої інстанції в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, а тому постанова суду підлягає перегляду саме в цій частині.

Так, обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, яке за своєю суттю є грубим порушенням ПДР, яке призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів; несло загрозу життю та здоров`ю іншому учаснику ДТП ОСОБА_2 , який під час події впав на проїзну частину й отримав тілесні ушкодження, а також іншим учасникам дорожнього руху, з огляду на насичений рух автомобілів та пішоходів на перехресті; врахував також дорожні умови згідно зі схемою ДТП, відповідно до якої зіткнення сталося на перехресті, відсутні недоліки дорожнього полотна, відсутні об`єкти, які б зменшували оглядовість проїзної частини за напрямком руху, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 об`єктивно не було жодних перешкод у належному керуванні та контролюванні руху транспортного засобу, а тому, з метою попередження з боку останнього аналогічних порушень ПДР, суд вважав, що до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказував на те, що визнав свою вину, щиро розкаявся, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, раніше до адміністративної відповідальності не притягався та готовий відшкодувати потерпілому витрати на ремонт транспортного засобу, розмір яких в подальшому буде узгоджено з ОСОБА_2 , а тому, виходячи з характеру та обставин вчиненого адміністративного правопорушення просив накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу замість позбавлення права керування транспортними засобами.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що інший учасник ДТП ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції, зазначав, що 18 червня 2025 року він керував мотоциклом Honda CBF600, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по проспекту Центральному у середній смузі руху в напрямку вулиці Соборної. За ним, позаду в попутному напрямку також у середній смузі рухався автомобіль марки і моделі Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перед перехрестям з вулицею Соборною ОСОБА_2 завчасно перестроївся у крайню ліву смугу для руху та зупинився на червоний сигнал світлофору. Помітив як водій транспортного засобу Nissan Leaf також перестроївся за ним у крайню ліву смугу та навіть не намагаючись гальмувати чи обрати безпечну дистанцію з урахуванням червоного сигналу світлофору, допустив потужний удар у заднє колесо мотоциклу ОСОБА_2 від чого останній впав на проїзну частину та отримав тілесні ушкодження. На підставі викладеного ОСОБА_2 вважав порушення вимог ПДР з боку водія ОСОБА_1 грубими та просив суд з урахуванням викладеного призначити йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Статтею 124 КУпАП передбачаються альтернативні стягнення у виді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами.

Діючи в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП), апеляційний суд оцінює пропорційність обраного районним судом стягнення характеру вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За загальним правилом ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладення адміністративного стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово підкреслював, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціальних прав) вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

При цьому, суд враховує підхід, запроваджений Європейським судом з захисту прав людини, за яким позбавлення права на управління транспортним засобом розглядається кримінально-правовою санкцією, оскільки право керування автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі «Маліге проти Франції»).

З огляду на це, враховуючи характер вчиненого водієм ОСОБА_1 правопорушення та його наслідки, встановивши обставини, що свідчать про недотримання ним вимог ПДР, а саме останній проявив неуважність до дорожньої обстановки та особливостей її змін, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої є завдання механічних пошкоджень транспортних засобів, зокрема мотоцикла. Окрім того, ДТП сталося на перехресті з достатньої насиченим рухом транспортних засобів, в зоні дії пішохідних переходів, що створило підвищену загрозу, як для водіїв даної ДТП, так і для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення в виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, в межах санкції ст.124 КУпАП для такого виду стягнення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він визнає себе винуватим у вчинені даного адміністративного правопорушення, та щиро розкаюється, хоча і мають місце, але не є беззаперечними підставами для зміни обраного судом виду стягнення.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, його особу та ступінь його вини, не було враховано наявність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, а саме визнання ОСОБА_1 вини, те що правопорушення вчинено вперше і не мало відверто зневажливого характеру до встановлених правил користування правом на керування транспортними засобами і відповідно не є грубим правопорушенням, відсутність обставин, що обтяжують адміністративне стягнення, не приймаються апеляційним судом, оскільки таке не може переважати над безпекою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, загрозу яким створив особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До того ж виходячи з вимог КУпАП наведені обставини не відносяться до пом`якшуючих, та не є підставою визначеною КУпАП для зміни визначеного судом першої інстанції стягнення.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 використовує автомобіль у службових потребах, не дає підстав для застосування за вчинені ним правопорушення більш м`якого стягнення, ніж визначено судом першої інстанції в межах санкції, встановленої ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що ДТП сталася через грубе порушення водієм ОСОБА_1 ПДР, оскільки потягло за собою суттєві наслідки, а саме пошкодження транспортних засобів та небезпеку для життя інших учасників дорожнього руху.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повністю дотримався вимог КУпАП при призначенні адміністративного стягнення, у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, особу правопорушника та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

При цьому, застосований судом першої інстанції вид покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, згідно зі ст.124 КУпАП, не є найсуворішим.

В рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

В межах доводів апеляційної скарги, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.283,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Розніна Володимира Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова