Справа № 504/1874/25
Номер провадження 3/504/1159/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Литвинюк А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 видане 21.12.2022 ТСЦ 5152, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

до Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправлення смс-повідомлень на телефонний номер, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення та судових повісток на адресу місця проживання останнього.

Враховуючи те, що участь особи у розгляді справ цієї категорії не є обов`язковою, особа належним чино сповіщена про дату час так місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, суд здійснює розгляд справи за наявними матеріалами.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Лашкевича Д.В. до суду надійшли заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких він просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції захисник посилається на наступні доводи: 1) зупинка працівниками поліції транспортного засобу була безпідставною, а отже незаконною; 2) до матеріалів справи не долучено документів, щодо технічного стану приладу «Drager Alcotester 7510», тобто сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку, що свідчить про несправність вказаного приладу; 3) ОСОБА_1 дихав в трубку алкотестеру 5 разів, що свідчить про порушення порядку огляду; 4) працівники поліції неправомірно зафіксували відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та неправомірно склали протокол, оскільки у матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд з відміткою про його відмову.

Під час розгляду справи встановлено, що 24.04.2025 о 21:30 год за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М14, 21 км+500м ОСОБА_1 керував автомобілем Pajero р.н. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest » (результат тесту 0,47 проміле).

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина правопорушника повністю доведена та підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №310904 від 24.04.2025;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

- роздруківкою приладу Драгер 7510, прилад 0435, тест №1958, відповідно якої результат огляду ОСОБА_1 становить 0,47 проміле;

- відео записами, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, процес його огляду на стан алкогольного сп`яніння та ознайомлення з адміністративними матеріалами щодо нього.

Відповідно до п. 2.9.А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною.

Щодо доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, суд зазначає наступне.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, у працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки з дослідженого судом відео запису вбачається, що водій проїздив блокпост в умовах правового режиму воєнного стану, а у відповідності до вимог постанов КМУ від 29.12.2021 №1455 та 29.12.2021 №1456, така зупинка транспортного засобу є правомірною.

Відповідно до п. 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455, на блокпостах заходи з контролю в`їзду/виїзду включають, в тому числі перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. Відтак, суд дійшов висновку, що зупинка транспортного засобу здійснена правомірно.

Більше того, можливі, допущені, на думку захисника працівниками поліції порушення, щодо зупинки транспортного засобу, жодним чином не впливають на сам факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Вказане не стосується предмету доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не впливає на кваліфікацію дій особи.

Доводи захисника про відсутність у матеріалів справи документів, щодо технічного стану приладу «Drager Alcotester 7510», тобто сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку, що свідчать про несправність такого приладу, судом відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до п.5 розділу 2 Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735,перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З аналізу вказаної норми, вбачається, що працівник поліції повинен надати особі документи, щодо технічного стану приладу на вимогу особи. З дослідженого судом відео запису, який є безперервним та повним, встановлено, що водій не заявляв вимогу про надання йому для ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не ставив під сумнів справність такого приладу. На обґрунтування своїх доводів захисник не надав до суду доказів про технічну несправність приладу «Drager Alcotester 7510», не надав доказів його звернення з адвокатським запитом до Управління патрульної поліції в Одеській області про надання йому копій відповідних документів. В ході судового розгляду не звертався до суду з клопотанням про витребування вказаних документів, тому доводи захисника в цій частині судом відхиляються.

Також не приймаються до уваги судом твердження захисника про те, що ОСОБА_1 чотири рази дихав в трубку алкотестеру та чотири рази газоаналізатор показував негативний результат, і тільки на п`ятий раз прилад встановив 0,47 проміле. Детально дослідивши відеозапис процесу огляду ОСОБА_1 , встановлено, що за результатами перших чотирьох спроб пройти огляд водієм, алкотестер фіксував помилку. З аналізу дій водія при проходженні огляду вбачається імовірність свідомого перешкоджання водієм роботі технічного засобу, оскільки під час перших чотирьох спроб після початку видиху, особа різко переривала подачу повітря або здійснювала видих недостатньої сили або тривалості. В ході проведення огляду працівники поліції неодноразово пояснювали ОСОБА_1 про необхідність правильного проходження тесту, та після попередження про направлення останнього до медичного закладу у зв`язку з неможливістю проведення тесту, ОСОБА_1 здійснив п`яту спробу, в результаті якої газоаналізатор Драгер показав результат 0,47 проміле. Вказані дії водія, на думку суду можуть свідчити про бажання водія ухилитись від проведення огляду та уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення. Про такі мотиви ОСОБА_1 також свідчать його неодноразові пропозиції працівникам поліції «якось порозумітись без проведення огляду», що також зафіксовано на відео записі.

Доводи захисника про те, що до матеріалів справи не долучено направлення особи на медичний огляд, є безпідставними, оскільки водій ствердно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, та відразу після проходження огляду та відмови огляду у медичному закладі повідомив, що викликає сина який повезе його додому. Отже, не вручення останньому направлення на огляд, за умов встановленого факту такої пропозиції та відмови від неї, правого значення не має.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 21, 33-35, 40-1,1 30, 221, 283, 384 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада»: https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Роз`яснити, що у випадку несплати штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Суддя А. В. Литвинюк