ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м.Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження та його апеляційну скаргу на постанову Новокодацького районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 26 липня 2025 року о 11 год. 25 хв. по вул. Віктора Мерзленка, буд. 34 у м. Дніпро, гр. керував транспортним засобом «Subaru Forester», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить істотні суперечності так як у рапорті поліцейського вказано, що адміністративне правопорушення вчинено 26 липня 2025 року об 23:25 годині, а у протоколі та постанові вказано 11 годину 25 хвилин. Звертає увагу, що матеріали справи не містять письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших належних і допустимих доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_1 . Зауважує на порушенні процедури огляду, оскільки співробітниками поліції не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі та відповідно від проходження якого ОСОБА_1 не відмовлявся. Вважає, що судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки про місце, дату та час розгляду не був повідомлений належним чином.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що судовий розгляд проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який належним чином про місце, дату та час розгляду повідомлений не був, звертає увагу, що застосунком Viber не користується та будь-яких повідомлень не отримував. Просить врахувати, що повний текст оскаржуваної постанови отримав 11 вересня 2025 року, після чого у встановлений законом строк подав апеляційну скаргу.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку, що вказані причини пропуску слід визнати поважними, оскільки судовий розгляд дійсно проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому матеріалами справи не спростовано, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 11 вересня 2025 року, а тому з метою доступу до правосуддя та дотримання права на захист, пропущений строк підлягає поновленню.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані, а висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №403627 від 26 липня 2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд; рапортом співробітника поліції, про те, що під час несення служби було зупинено транспортний засіб «Subaru Forester», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та в ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропановано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального приладу та в медичній установі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відеозаписом, який міститься в матеріалах справи зафіксовані події, які мали місце 26 липня 2025 року, а саме на відео видно транспортний засіб «Subaru Forester», д/н НОМЕР_1 , який був зупинений за порушення Правил дорожнього руху (далі- ПДР), а саме невиконання ним п. 2.1 дати дорогу, про що ОСОБА_1 і сам не заперечував в ході спілкування зі співробітниками поліції.

З відеозапису слідує, що поліцейськими при спілкуванні з водієм у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого останньому було запропоновано проти відповідний огляд, згідно вимог Інструкції Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі- Інструкція), на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився, після чого стосовно останнього був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисту щодо порушення права на захист і того, що ОСОБА_1 не було запропоновано огляд у медичному закладі є непрйинятними, оскільки з відеозапису слідує, як ОСОБА_1 висунуто вимогу щодо огляду на місці зупинки та у медичному закладі та роз`яснено, що за відмову від проходження огляду відносно нього буде складено протокол, на що останній відповів відмовою та повідомив, що є адвокатом та розуміє правові наслідки.

Також, на відеозаписі ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо складання протоколу, що свідчить про те, що останній достеменно розумів для себе наслідки відмови від огляду. При цьому, під час діалогу висловлював співробітникам поліції свою позицію щодо відсторонення від права керування та уповноваження дівчини, яка була на місці події для подальшого руху автомобіля.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

З матеріалів справи видно, що дії співробітників патрульної поліції відповідали вимогам вказаної Інструкції, так як водію було повідомлено, причину зупинки та після виявлення ознак алкогольного сп`яніння запропоновано пройти огляд на місці зупинки так і у медичному закладі, на що ОСОБА_2 категорично відмовилась.

Положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважається на те, що сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксований технічними засобами, що узгоджується з вимогами, передбаченими ст. 266 КУпАП.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність зал

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новокодацького районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Новокодацького районного суду м. Дніпра від 05 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста