ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/297/25 Справа № 707/430/25 Категорія: ч. 4 ст. 140 КУпАПГоловуючий у І інстанції Баронін Д. Б. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Кургаєва Д.М. (в режимі відеоконференції), представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Семенюк О.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 707/430/25 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Семенюк О.Г. на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП

в с т а н о в и в :

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.03.2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративних правопорушень.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239304, 16.12.2024 о 14 год. 54 хв. ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за експлуатаційне утримання а/д Р-10 «Р-9/-Черкаси-Чигирин-Кременчук» 32+300 км, на ділянці з км 0+000 по км 32+300 своєчасно не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не зрізав дерево, яке росло в межах смуги відводу автомобільної дороги, яке в результаті падіння призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками транспортного засобу Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався під керуванням ОСОБА_2 . Вказаними діями було порушено п. 1.5 ПДР.

Закриваючи провадження суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП не вказано жодного стандарту чи нормативу, який би порушив ОСОБА_1 . При цьому суд не може з власної ініціативи відшукувати такий стандарт чи норматив, оскільки таким чином суд неминуче перебере на себе функцію сторони обвинувачення та вийде за межі протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання у протоколі на п. 1.5 ПДР є неналежним, оскільки вказана норма також є загальною та не містить конкретного правила чи нормативу, які міг би порушити ОСОБА_1 .

Відповідно до ордеру (дозволу) на експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення та штучних споруд в межах смуги відчуження автомобільних доріг, зокрема, Р-09/-Черкаси-Чигирин-Кременчук км 0+000 км 57+878, № 168 від 17.01.2023, виданого заступником начальника Служби автомобільних доріг у Черкаській області, вказана ділянка обслуговується ТОВ «Автострада», відповідальною особою на об`єкті є ОСОБА_1 , ордер дійсний до 31.12.2023.

Тобто на момент ДТП, описаного у протоколі, ОСОБА_1 вже не вважався відповідальною особою згідно з вищевказаним ордером.

Крім того, згідно з текстом додатку № 1 до договору від 16.01.2023, укладеного Службою автомобільних доріг у Черкаській області з ТОВ «Автострада», зрізання чи зрубання дерев не входить до обсягу послуг, які надаються за цим договором в порядку експлуатаційного утримання автомобільних доріг.

Судом також зазначено, що стандартом, який може встановлювати вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг в аспекті необхідності зрізання дерев на певній відстані від автомобільної дороги є ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану». Разом з тим, текст вказаного стандарту відсутній у безоплатному доступі на офіційному веб-сайті національного органу стандартизації, а тому використання та виконання цього стандарту не є обов`язковим в аспекті статті 23 Закону України «Про стандартизацію» та ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до протоколу не було надано достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Семенюк О.Г. подала апеляційну скаргу в якій вважаючи її незаконною просила скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Обгрунтоваючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що ордер на експлуатаційне утримання автомобільних доріг дійсний до 31.12.2023, оскільки строк дії вказаного ордеру був продовжений до 30.04.2025 року, про що міститься відповідна печатка та підпис уповноваженої особи.

Висновки суд про те, що додатком 1 до договору від 16.01.2023 зрізання чи зрубання дерев не входить до обсягу послуг спростовується додатком ! до договору № 3/1-02 від 16.01.2025, а саме пунктами 185-198, які містять перелік технічних робіт по вирізанню/обрізанню/розкряжуванню дерев.

Зазначає, що відсутність вільного доступу до ДСТУ 3587:2022 жодним чином не скасовує адміністративну відповідальність за порушення норм і стандартів особою, відповідальною за утримання доріг.

Більш того, особа, яка була відповідальна за обрізку дерев на відрізку дороги, мала бути ознайомлена з даними стандартами ДСТУ.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що розгляд справи 05.03.2025 проведено у її відсутність та ОСОБА_2 , хоча вона заявляла клопотання про відкладення розгляду.

Отримавши копію постанови вона звернулася зі скаргою до Департаменту патрульної поліції УПП в Черкаській області для того щоб встановити відповідальну особу, складення на неї протоколу про вчинення адміністративного правопорушення для притягнення до відповідальності. Оскільки суд вирішив, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, тож мала бути інша особа, винувата у зазначених діях.

З отриманої відповіді 09.04.2025 вбачалося, що на момент ДТП ОСОБА_1 був відповідальним на вищевказаному об`єкті, а отже інспектором винна особа була встановлена вірно.

Після отримання вказаного листа вони дізналися, що ОСОБА_3 є все-таки особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, тому причини строку на апеляційне оскарження є поважними.

Заслухавши думки потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Семенюк О.Г., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 та його захисника Кургаєва Д.М., які заперечили апеляційну скаргу, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За такого за змістом статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги вказаних правових норм були дотримані суддею суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства та зв`язку.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року.

З матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 239304 від 05 лютого 2025 року, схеми місця ДТП, яка мала місце 16 грудня 2024 року о 15 год. 30 хв., пояснень потерпілого ОСОБА_2 , пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вбачається, що 16 грудня 2024 року о 14-54 год. на а/д Р-10 «Р-9/-Черкаси-Чигирин-Кременчук» 32+300 км сталася дорожньо-транспортна пригода (вид пригоди згідно схеми місця ДТП впало дерево на автомобіль), внаслідок якої автомобіль Renault MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав пошкодження у виді деформації кузова та розбитого бокового скла. Так згідно пояснень водія ОСОБА_2 під час руху в сторону м. Канів, у зв`язку з поривом вітру, на його автомобіль впало дерево, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Аналогічні пояснення надали пасажири автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (частина 1 статті 251 КУпАП).

Аналіз статей 251, 252 КУпАП дає підстави для висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Згідно наведених норм одним із джерел доказів та документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (частина 1 статті 254 КУпАП).

Поліцейський 05 лютого 2025 року, працівник органу патрульної поліції, склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 239304 (далі Протокол) щодо посадової особи відповідальної за експлуатаційне утримання автодороги Р-10 на ділянці км 0 000 по км 32300 ОСОБА_1 , в якому зазначив, що ОСОБА_1 16.12.2024 о 14-54 год. на дорозі Р-10/Р-09 Черкаси-Чигирин-Кременчук 32300 км своєчасно не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не зрізав дерево, яке росло в межах смуги відводу автомобільної дороги, яке в результаті падіння призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками ТЗ Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 1.5 ПДР України, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Так, вимоги до протоколу про адміністративне порушення, порядок його складання викладені у статтях 254, 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі Інструкція № 1376), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 239304 від 05.02.2025 вказаним вимогам не відповідає.

Щодо викладення у протоколі про адміністративне правопорушення суті правопорушення.

Слід вказати, що саме в межах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх судовий розгляд.

Суд на підставі зібраних уповноваженою особою органу, який надав протокол на розгляд, а також особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілими доказів, перевіривши наведені у протоколі обставини на предмет їх доведеності, приймає рішення щодо винуватості особи у вчиненні інкримінуємого правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 239304 від 05.02.2025 ОСОБА_1 , який є відповідальною за експлуатаційним утриманням автодороги Р-10 на ділянці км 0 000 по км 32000, своєчасно не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не зрізав дерево, яке росло в межах смуги відводу автомобільної дороги, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП.

Так, порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою статті 140 КУпАП, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для адміністративної відповідальності за ч. 4 цієї статті.

Відповідно до частин 1-3 ст. 140 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху; порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування; порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Тобто, диспозиція статті 140 КУпАП є бланкетною, тому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті, внаслідок порушення конкретних правил, норм, стандартів, встановленого законодавством порядку, нормативів особою, яка має їх дотримувати. Тому при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, які норми, правила, стандарти порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм, правил, стандартів як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді.

Пунктом 1.5. Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Стаття 12 вказаного Закону закріплює положення про участь підприємств, установ, організацій у забезпеченні безпеки дорожнього руху, обов`язки посадових осіб у цій сфері, зокрема в частині 3 мається перелік обов`язків посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд.

Проте, у протоколі не вказано, які саме порушення норм, стандартів, правил та вимог допустив ОСОБА_1 та у чому вони полягають.

Щодо визначення у протоколі про адміністративне правопорушення суб`єкта правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу поліцейський визначив, що ОСОБА_1 є відповідальною посадовою особою за експлуатаційним утриманням автодороги Р-10, що є правильним.

Розглядаючи оскаржуваний протокол про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 на момент ДТП, описаного в протоколі, вже не вважався відповідальною особою, оскільки ордер (дозвіл) на експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення та штучних споруд в межах смуги відчуження автомобільних доріг № 168 від 17.01.2023, був дійсним до 31.12.2023.

Разом з тим судом першої інстанції залишено поза увагою те, що вказаний ордер був продовжений до 30.04.2025, про що маються відповідні відмітки в самому ордері, тобто на момент ДТП ОСОБА_1 був відповідальною особою.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, не доведена належними та допустимими доказами, а відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, й обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду першої інстанції є безпідставними й апеляційний суд їх до уваги не бере.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогоза ч. 4 ст. 140 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Семенюк О.Г. -без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Биба