Провадження № 3/727/2191/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., за участі секретаря судових засідань Вакарчук Т.Р., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Мандзюка В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст.122-2 КУпАП, - ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413916 від 06.08.2025 року, ОСОБА_1 , 06.08.2025 року о 04 год. 36 хв. у м. Чернівці по вул. Південно-Кільцева, 21, керував транспортним засобом Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 7510 ARMF 0303 та від проходження медичного огляду у медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився, чи порушив п.2.5.ПДР Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення вимог ч.1 ст. 130 КуПАП, за що вказаною статтею передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413910 від 06.08.2025 року, ОСОБА_1 , 06.08.2025 року о о 04 год. 36 хв. у м. Чернівці по вул. Південно-Кільцева, 21, керував транспортним засобом Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маяків синього та червоного кольору, звукового сигналу та гучномовця не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на службовому тз Toyota Collora д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні та блокування, чим порушив п.2.4.ПДР. Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення вимог ч.1 ст. 122-2 КуПАП, за що вказаною статтею передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 06 серпня 2025 року він разом із адвокатом Мандзюком В.Б. прибули на заправку за адресою м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, де випивали спиртні алкогольні напої. Зазначив, що після 23 години вони вирішили поїхати з заправки, бо вже була коменданська година і він подзвонив знайомому з метою його забрати і відвезти як його, так і адвоката Мандзюка В. додому. При цьому пояснив, що його знайомий, прізвище якого пригадати не зміг, є особою яка підлягає мобілізації і тому він боявся їхати самостійно, щоб не бути затриманий працівниками ТЦК і з ним мала їхати його дружина. Вказав, що після виїзду з заправки, за ним почала їхати поліцейська машина, та оскільки його знайомий на той час перебуває у розшуку, він за поворотом, якої вулиці не пам"ятав, зупинився і втік, він же пересів на заднє сидіння автомобіля, при цьому жінка залишилася в салоні транспортного засобу, а адвокат Мандзюк В. вийшов на вулицю, і саме в той час до них під"їхали працівники поліції, які представилися і повідомили, що в них зафіксовано факт пересідання його на заднє сидіння в машині та склали на нього протокол. Зазначив в поясненнях, що працівники поліції підійшли до нього, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, повідомивши, що саме він був за кермом. Підтвердив те, що ставив підпис на копії протоколу, а також направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак огляд він не проходив, оскільки за кермом не перебував та адвокат Мандзюк В. не надавав йому правової допомоги, лише говорив нічого не підписувати. В подальшому у судові засідання не з"являвся, відомостей про поважність причини неявки, суд не повідомляв.

Адвокат Мандзюк В.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , в доповненнях до пояснень ОСОБА_1 , підтвердив, що 06 серпня 2025 року приблизно о 02:30 годині, він зустрівся із ОСОБА_1 на заправці, де вони разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_1 зателефонував до знайомого та попросив забрати їх. Адвокат Мандзюк В.Б. фактично в поясненнях щодо того, що за кермом був колега ОСОБА_1 , який після того, як побачив поліцію втік, коли працівники поліції підійшли до машини, він попередньо будучи перебував на передньому пасажирському сидінні справа, та вийшов на вулицю. В поясненнях не заперечував, що правової допомоги ОСОБА_1 він не надавав, лише спілкувався з працівниками поліції, що зафіксовано на боді камерах останніх. Пояснив, що відмовився від проходження на стан сп"яніння через систему Драгер та відмовився їхати в наркологічний диспансер, так я дійсно він вживав спиртні напої; щодо подій які мали місце 06.08.2025 року з 02 до 04.40 годин, не заперечував.

Окрім наведеного, 25.09.2025 року, адвокатом Мандзюком В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивував клопотання тим, що події, зазначені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи, а матеріали, долучені працівниками поліції, не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В обґрунтування клопотання зазначив також, що у відеозаписах, долучених до матеріалів справи, відсутній момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а навпаки зафіксовано, що він перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля. Вважає, що під час складання протоколу працівниками поліції було порушено порядок фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а сам огляд не проводився у зв`язку з відсутністю факту керування. Просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд зважає на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Положення ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП. Відповідно до ч. 1ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 09.11.2015 (далі - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.?280 КУпАП, при розгляді справи суд має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Так, частина 1 ст.?130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову водія від проходження встановленого порядку огляду на стан сп`яніння .

Суд звертає увагу на те, що навіть якщо водій не визнає факту керування, сама відмова від огляду є закінченим складом правопорушення.

Тобто, посилання адвоката на те, що протокол не містить беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не спростовує факту відмови останнього від огляду на стан сп`яніння.

Суд зауважує, що частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду водіями, які підозрюються в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; про можливість пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 повідомлено двічі, на що він не погодився. Отже твердження адвоката, що поліцейський не мав наміру забезпечити огляд в медустанові, є безпідставними.

Наведені обставини підтверджуються і дослідженими записами з відеозаписів в матеріалах справи. З відеозапису вбачається, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, від чого останній фактично відмовився, про це свідчила його процесуальна поведінка.

Даний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку; подія, яка зафіксована відеозаписом, відповідає суті правопорушення, викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення й узгоджується з іншими доказами у справі, надає можливість детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому суд вважає, що відеозапис є належним та допустимим доказом.

Що стосується доводів захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки за кермом була інша особа, суд зазначає наступне.

У п.?27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху, незалежно від того, чи рухається транспортний засіб своїм ходом або буксирується.

При цьому, в матеріалах справи містяться відеозаписи, які досліджувалися в судовому засіданні та на яких зафіксовано пересування автомобіля та факт зупинки поліцейськими.

Відповідно до 251 КУпАП до доказів також відносяться пояснення свідків, однак ці пояснення мають бути отримані у визначеному законом порядку у суді або при складанні протоколу, після попередження про кримінальну відповідальність за неправдиві показання (ст. 384 КК України). Разом з цим, суд зауважує на тому, що пояснення ОСОБА_2 , який згідно пояснень ОСОБА_1 та адвоката Мандзюка В.Б., був за кермом після чого втік, були відібрані не уповноваженою особою, а захисником Мандзюком В.Б., і хоча свідка було викликано для допиту до суду, в судове засідання він не з`явився, надавши через адвоката письмові пояснення. Суд критично відноситься до пояснення відібраного адвокатом Мандзюком В. у свідка, оскільки останній був присутній при подіях що мали місце 06.08.2025 року, разом із знайомим особи яка притягується до адміністративної відповідалдьності ОСОБА_1 вживав спиртні напої; свідок не був попереджений про кримінальну відповідалність за ст. 384, 385 КК України, в суд повторно не з"явився, а тому наведені вище пояснення свідка не можуть бути визнані належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ №?1452/735, результати огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки, заносяться в акт огляду; такий акт складається у двох примірниках один вручається водієві, другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу. Тобто, підпис водія в акті підтверджує, що він ознайомлений з результатами огляду та згоден із зафіксованими відомостями, або фіксує його відмову від проходження огляду. З акту огляду на стан сп`яніння, що міститься в матеріалах справи вбачається, що у ньому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення мовлення. Зазначено, що ввикористаний прилад (Alcotest) та написано: «вимірювання не проводились, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду». ОСОБА_1 ознайомився з актом і підтвердив факт відмови від огляду.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, акт огляду з підписом ОСОБА_1 є належним доказом, який, разом з протоколом і відеозаписами та іншими матеріалами справи, підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від огляду.

Окрім того, стаття 256 КУпАП визначає, що в протоколі мають бути зазначені дата й місце складення, відомості про особу, суть правопорушення, нормативний акт, свідки, пояснення особи тощо.

У разі відмови особи від підписання протоколу це фіксується, а особа має право подати пояснення і зауваження. У протоколі серії ЕРП № 413916 від 06.08.2025 року міститься підпис ОСОБА_1 , чим підтверджено те, що він ознайомлений з правами та обов`язками, про що власноручно розписався. Даного останній не заперечував і в судовому засіданні.

Щодо тверджень сторони захисту про не забезпечення водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, суд зазначає наступне.

Статтею 266 КУпАП та Інструкцією не передбачено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за присутності адвоката.

Суд зауважує, що проведення огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є виконанням водієм обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху України, що не передбачає забезпечення працівниками поліції обов`язкової участі захисника при проведенні такого огляду.

Як було встановлено в судовому засіданні, з пояснень ОСОБА_1 він вживав алкогольні напої з адвокатом Мандзюком В., однак, коли працівники поліції зупинили його транспортний засіб, правової допомоги ОСОБА_3 не надавав йому, а лише розмовляв з працівниками поліції.

Суд вважає за необхідне зазначити, що незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Законність підстав зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП, а відтак не підлягає доказуванню у даній справі. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності. Дії працівників поліції щодо законності таких підстав зупинки можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин.

Суд зазначає, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. Відтак право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. І при виявленні поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу останнього, водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відтак вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи адвоката щодо неправомірності дій поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 130 КУпАП, окрім викладеного, підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413916 від 06.08.2025 року; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5406098 від 06.08.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд від 06.08.2025 року, які були вручені ОСОБА_1 та підписані ним; дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази є достатньо переконливими, чіткими, такими, що узгоджуються між собою, одержані в порядку, встановленому КУпАП та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення. суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП. Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого в КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності. Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не є сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , суд оцінює критично, як спробу ухилитись від притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене, разом з тим суду надано достатньо доказів на підтвердження вчинення порушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вини у цьому ОСОБА_1 , підстав сумніватися в їх достатності та достовірності немає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

У відповідності до ч.1 ст. 122-2 КпАП України, невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно пункту 2.4 ПДР України водій повинен зупинитися на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, в тому числі: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413910 від 06.08.2025 року, досліджений у судовому засіданні відеозаписом з бодікамер працівників поліції, згідно якого вбачається факт невиконання вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ч.1 ст. 122-2 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Cанкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, більш серйозним правопорушенням є правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності не притягувався, характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, судом не встановлені обставини, які пом`якшуютьабо обтяжуютьвідповідальність особи ОСОБА_1 . А, отже, суд вважає,що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 33-35, 38, 40-1, ст.122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

На підставі статті 36 КУпАП України визначити кінцеве стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме за ч. 1 ст.130 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядкуст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а у разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя Слободян Г.М.