Номер провадження: 33/813/1991/25
Номер справи місцевого суду: 504/3355/25
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши апеляційну скаргу Риженко Дениса Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 173 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 17 вересня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн., зі стягненням судового збору у розмірі 605,6 грн..

Згідно з оскарженою постановою, 14.07.2025 року о 13.20 год. ОСОБА_1 перебуваючи на території присадибної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювалась нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з постановою судді, Риженко Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що місцевим судом не враховано відсутність в матеріалах справи доказів її винуватості в скоєнні адміністративного правопорушення та вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на частину та статтю КУпАП, яку порушила ОСОБА_1 .

Крім того, скаржник зазначає, що між ОСОБА_1 та потерпілою вже багато років неприязні стосунки, що виключає склад такого правопорушення, як хуліганство.

Також вказує, що протокол містить лише прізвище одного свідка ОСОБА_3 , отже допит та обґрунтування оскаржуваної постанови показами інших свідків є недопустимими.

Явка в судове засідання

Сторони були сповіщені належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання з`явились ОСОБА_1 та її захисник Риженко Д.О., які надали свої пояснення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд виходив із того, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні, будучи приведеною до присяги, пояснила, що зайшовши до себе на подвір`я вона побачила, що ОСОБА_4 схилившись над парканом рубає дерево, що росте на земельній ділянці ОСОБА_2 .. На зауваження останньої, ОСОБА_4 почала виражатись в її бік нецензурною лайкою, при цьому були присутні неповнолітні діти ОСОБА_2 та матір ОСОБА_2 ;

- показаннями свідка ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що його погукала мама, яка стояла біля межі та біля неї стояла пані ОСОБА_6 , яка неповажливо відноситься до матері, в яких виник конфлікт з приводу дерева, що росте біля межі на території ОСОБА_2 .. На запитання суду свідок повідомив, що нецензурну лайку вживала пані ОСОБА_6 по відношенню до його матері, а матір нецензурну лайку не вживала, а лише процитувала слова пані ОСОБА_6 . Свідок повідомив, що він прийшов на місце події через деякий час після того, як його матір та ОСОБА_2 з`ясовували свої відносини;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні в присутності свого законного представника матері ОСОБА_2 пояснила, що коли її мама приїхала з роботи вона побачила як сусідка рубає дерево, та на запитання матері, що вона робить, остання почала ображати її нецензурною лайкою, на запитання суду також повідомила, що ОСОБА_4 виражалась нецензурною лайкою в присутності свого сина ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні, під присягою, пояснила, що 14 липня вона перебувала вдома, коли приїхала її дочка на обід додому, вони помітили як їх сусідка ОСОБА_4 рубає дерево, яке росте на їх ділянці, на запитання дочки, що вона робить, ОСОБА_4 почала виражатись в її адресу нецензурною лайкою;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №106997 від 29.07.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.07.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 29.07.2025 року;

- письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_7 , наданими нею 15.07.2025 року, в присутності законного представника матері ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 14.07.2025 року;.

На підставі викладеного, суд вважає що винуватість ОСОБА_4 у вчиненому правопорушенні доведена у повному обсязі та кваліфікує її дії за ст. 173 КУпАП.

З такими висновками суду погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

За положеннями ст.173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозицією ст. 173 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст.173КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Так, особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (див. з цього питання постанову ВСУ від 04.10.2012 у справі N 5-7к12).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

«Інші подібні дії» у розумінні статті 173 КУпАП є надзвичайно різноманітними. Вони можуть включати в себе (але не обмежуються): вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображенням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Судом апеляційної інстанції, як і судом першої інстанції, беззаперечно встановлено, що подія адміністративного правопорушення, що описана в протоколі мала місце у відкритому просторі на межі земельних ділянок сусідів. Висловлювання ОСОБА_1 могли бути почуті невизначеним колом осіб, так як остання перебувала в безпосередній близькості до межі будинковолодіння де проживає потерпіла. На території будинковолодіння потерпілої знаходились її діти та матір. При цьому, будинковолодіння не ізольовані один від одного огорожею, яка б виключала поширення звуку в просторі. На межі будинковолодінь встановлена огорожа із прозорої металевої сітки, що дозволяло ОСОБА_1 нахилитись та через огорожу здійснювати рубку дерева, що росте на сусідній земельній ділянці. Таким чином, місцем вчинення правопорушення, у цьому випадку, є місце, що відкрите у просторі для невизначеного кола осіб, що давало можливість ОСОБА_1 усвідомлювати вказаний факт, а тому її дії суд кваліфікує за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в аспекті ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Направляючи до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , правоохоронці долучили: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №106997 від 29 липня 2025 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 ..

У змісті протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №106997 від 29 липня 2025 року поліцейською зазначено, що: «14.07.2025 року о 13.20 год. ОСОБА_1 перебуваючи на території присадибної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювалась нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП».

Щодо доводів скаржника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на частину та статтю КУпАП, яку порушила ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на конкретну норму закону, за якою особу притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути зазначені, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, наявність у протоколі посилання на відповідну норму закону свідчить про дотримання вимог, встановлених статтею 256 КУпАП. Отже, доводи апелянта про те, що протокол складено з порушенням вимог закону, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Посилання скаржника, що протокол містить лише прізвище одного свідка ОСОБА_3 , отже допит та обґрунтування оскаржуваної постанови показами інших свідків є недопустимим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим зважаючи на наступне.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 256 КУпАП, яка вже зазначалась вище, у протоколі про адміністративне правопорушення вказується, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його склала, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час і суть правопорушення, а також прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо такі є.

Згідно з статтею 272 КУпАП, свідком у справі про адміністративне правопорушення може бути будь-яка особа, якій відомі обставини, що підлягають з`ясуванню у справі. Закон не ставить умову, що така особа має бути зазначена у протоколі для того, щоб бути допитаною як свідок у суді. Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що дані особи, які були допитані в суді першої інстанції, як свідки, надавали свої письмові пояснення Одеському районному управлінню №2 ГУНП (дані пояснення були долученні до матеріалів справи а.с. 9-11), а відповідно ст. 280 КУпАП передбачає, що при розгляді справи суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі заслухати свідків, дослідити інші докази та дати їм належну оцінку.

Також суд звертає увагу, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №106997 від 29 липня 2025 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Само по собі не зазначення в протоколі доказів, які до нього додаються не є підставою для визнання такого протоколу неналежним. При цьому, обов`язкове залучення свідків за правопорушенням за ст. 173 КУпАП законодавством не передбачене.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Отже, суд має право допитати як свідків осіб, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, якщо з`ясовано, що їм можуть бути відомі обставини, важливі для правильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що покази були отримані безпосередньо у суді та свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Таким чином, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Риженко Дениса Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Постанову Доброславського районного суду Одеської області від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький