Справа № 504/2533/25
Номер провадження 3/504/1487/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363964 від 16.06.2025 вбачається, що 16.06.2025 о 22:45 год. за адресою: Одеська область, дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км + 700 м, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Honda CR-V, н/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер ARLM 0415, тест 2209, висновок позитивний 1,34 проміле, ПВР 475289, 471602. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушенням заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, передбачене п. 2.9.а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Собяніна О.В. вважала, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на відсутність в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступні доводи. Захисник звернув увагу на відсутність повідомлення ОСОБА_1 про причину зупинки із перелічених у ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". На відеозаписі не зафіксовано роз`яснення причин зупинки, тобто, поліцейським не були виконані вищезазначені вимоги законодавства, про що свідчить відеозапис із нагрудних камер співробітників поліції. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якої ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Адвокат зауважила, що вищевказані ознаки на момент зупинення транспортного засобу у ОСОБА_1 були відсутні, та як вбачається з відеозапису первинний огляд на стан сп`яніння позитивних результатів не дав. Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлює спеціальна інструкція. Зокрема в документі наводиться вичерпний перелік ознак сп`яніння, які може виявити поліцейський у водія. Відеозапис інспектора поліції за доводами захисника не може бути використаний як беззаперечний доказ у даному провадженні, через невідповідності п.п.4,5 Розділу П Інструкції від 18.12.2018 року за №1026. Відеофайли не було підписано ЕЦП, тому відео надані до суду поліцейськими як докази порушення водієм правил дорожнього руху (ПДР), є неналежними, оскільки такі докази мають бути засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП) особи, яка здійснювала запис (фото), чи особи, яка робила їх копію. В обґрунтування своєї позиції захисник послався на рішення Другого апеляційного адміністративного суду викладену в постанові від 5 квітня 2021 року у справі № 591/6739/20, згідно якої: «відео докази порушення водіями правил дорожнього руху (ПДР), має бути засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП)». Захисник звернув увагу суду, на те що зупинку транспортного засобу здійснювала старший сержант поліції О.Олінова, а протокол складено інспектором 4 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Одеській області лейтенантом поліції Васюра Денисом Сергійовичем. З 2022 року, по теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, а з 16.05.2025 у військовій частині НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Правовий статус ВСП визначається Законом України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Статутами ЗСУ та іншими нормативно-правовими актами. Захисник зауважує, що за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин. 16 червня 2025 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП 1 № 363964, інспектором 4 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Одеській області лейтенантом поліції Васюра Д.С. не було залучено представника ВСП. Тобто, відсутність представника ВСП на місці складання протоколу на військового це процесуальне порушення, що ставить під сумнів законність доказів. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виконання поліцейськими вимог ст. 265-2, ч.1 ст. 266 КУпАП, «Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» протокол про адміністративне правопорушення не містить дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є складовою частиною оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Всупереч чинному законодавству, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність тимчасового затримання транспортного засобу. Зауважила, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, та зважаючи на те, що ОСОБА_1 знаходиться під впливом сильного душевного хвилювання, у зв`язку з воєнною агресією Росії про України, а також відсутність наслідків від вчиненого адміністративного правопорушення, матеріальної шкоди завданої стороннім особам не було, вважає що дії ОСОБА_1 є малозначними. Також захисник зауважила, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить ОСОБА_1 можливості в повному обсязі виконувати обов`язки військової служби, пов`язані з захистом Батьківщини, оскільки станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 відбув у відрядження до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації до 1-го корпусу НГУ "Азов" угрупування військ (Сил) "Схід" для виконання бойових (спеціальних) завдань, та за посадою є командиром відділення матеріально-технічного забезпечення розвідувальної роти спеціального призначення. (Копія витягу з наказу додається). Тому, на думку захисника, застосування такого до покарання не є необхідним і буде несправедливим внаслідок суворості.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363964 від 16.06.2025;

- роздруківку тесту № 2209, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 1,34 %0;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.06.2025;

- відеозапис, що міститься на компакт-диску в матеріалах справи, за результатом дослідження якого знайшли своє підтвердження обставини правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за місцем розташування стаціонарного блокпосту. В ході спілкування із водієм працівниками поліції було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. За результатом продуття алкотестера Драгер було встановлено стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив, що алкогольні напої вживав ввечері попереднього дня. Із результатом тесту погодився, від проходження огляду у медичному закладі відмовився. Також водієві було роз`яснено про необхідність знайти тверезого водія, оскільки його буде відсторонено від керування транспортним засобом.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Доводи сторони захисту щодо відсутності відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування та щодо правомірності підстав для зупинки транспортного засобу є такими, що не впливають на вчинення останнім адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 10 Порядку № 1456 «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости.

Таким чином, зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 за місцем розташування стаціонарного блокпосту не може свідчити про неправомірність та безпідставність такої зупинки працівниками поліції, оскільки такі дії викликані законною перевіркою документів, обґрунтованою воєнним станом на території України, а надані пояснення та заперечення з цього приводу суд розцінює як обрану стороною захисту позицію з метою уникнення винною особою покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

Інші надані суду докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

За результатом повного, об`єктивного та всебічного розгляду матеріалів справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наданими та дослідженими в ході судового розгляду матеріалами справи, які узгоджуються між собою.

Крім того, сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_1 є малозначними, з чим суд не погоджується враховуючи таке.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Підпунктом «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом.

Таким чином, водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати будь-яким транспортним засобом, яке визнано джерелом підвищеної небезпеки, автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України.

Згідно із приміткою до ст. 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.

Санкція статті 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у вигляді штрафу в певному розмірі так і у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи судом не встановлені.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 25, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З реквізитами для сплати штрафу та судового збору можна ознайомитись за посиланнями на офіційний веб портал «Судова влада України» https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/ .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова