Номер провадження: 33/813/1971/25
Номер справи місцевого суду: 496/5272/25
Головуючий у 1-й інстанції Шаньшина М. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Цибульської Ганни Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2025 року о 16:10 год, молодший сержант ОСОБА_1 перебував при виконанні службових обов`язків у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 13 серпня 2025 №696/83014096 з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «Алконт - U8300» та тестом на алкоголь від 13 серпня 2025 №00000012. Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового правопорушення

ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця Цибульська Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги, не заперечуючи факт перебування ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків у військовій частині, захисниця зазначає, що з невідомих причин, під час перевірки працівниками військової служби правопорядку (далі ВСП), ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не дивлячись на його нормальну, адекватну поведінку. Звертає увагу суду на те, що

ОСОБА_1 є хворою людиною та йому поставлено діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (23 грудня 2024 року): акуборотравми, у виляді цефалгічного, астенічного, кохлео-вестибулярного синдромів з незначним порушенням функцій, хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості з середньо-тяжким порушенням функцій слуху з середньою втратою слуху 58,75дб праворуч, та тяжке порушення функції слуху з середньою втратою 68,75дб ліворуч, суб`єктивно вушного шуму. ОСОБА_1 неодноразово проходив лікування, останнім часом, стан його здоров`я значно погіршився, у зв`язку з чим він на постійній основі приймає лікарські препарати. Матеріали справи не містять доказів щодо проведення тесту алкотестером «Алконт - U8300», а є лише роздруківка алкотестеру Вracaudit 0421, який використовується під час перевірки правил дорожнього руху (вказівка на державний номер авто, номер посвідчення водія, посвідчення та підпис інспектора). Навіть при відсутності доказів тестування алкотестером «Алконт - U8300», матеріали справи не містять будь-які докази того, що застосований прилад пройшов повірку, передбачену інструкцією з експлуатації. Роздруківка з результатами перевірки, не містить відомостей щодо останньої повірки зазначеного вище приладу. Також в матеріалах справи відсутня копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та копія сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки «Алконт - U8300»або Вracaudit 0421, з зазначенням строку міжповірочного інтервалу газоаналізатору. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 уповноваженою особою, яка проводила огляд, застосовано прилад, відносно якого відсутні відомості щодо вчасної належної повірки.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниця Цибульська Г.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисниці Цибульської Г.В.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, роздруківкою приладу №83014102 від 13 серпня 2025 року, актом №696/83014096 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 13 серпня 2025 року.

З такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується, виходячи з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 266-1 КУпАП).

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч. 2 ст. 266-1 КУпАП).

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 4 ст. 266-1 КУпАП).

Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (ч. 5 ст. 266-1 КУпАП).

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 266-1 КУпАП).

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року N 32 (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також військовослужбовців Збройних Сил (далі - військовослужбовці) для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), та проведення огляду (п. 1 Порядку).

Огляд проводиться уповноваженою посадовою особою - на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність (п.5 Порядку).

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто уповноважену особу військової служби правопорядку.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Так, 13 серпня 2025 року начальником патруля ІНФОРМАЦІЯ_1 складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №409 в якому зафіксовано, що: «13 серпня 2025 року о 16:10 год, молодший сержант ОСОБА_1 перебував при виконанні службових обов`язків у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 13 серпня 2025 року №696/83014096 з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «Алконт U8300» та тестом на алкоголь від 13 серпня 2025 року №00000012. Таким чином в діях ОСОБА_1 убачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП».

До вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 долучено роздруківку результатів, отриманих в результаті використання спеціального технічного засобу «Bracaudit-0421» U8300, яка містить наступну інформацію вичерпного характеру, зокрема: прилад - №83014102, тест №00000012, дата 13 серпня 2025 року, час 17:00:05, холоста проба 0.000, спосіб тестування автоматичний, результат тесту 0,329%. Також зазначена інформація щодо місця проведення тесту, державного номеру автомобіля, номера посвідчення водія, посвідчення інспектора, містяться підписи ОСОБА_1 та інспектора. Інформація про те, що цей технічний засіб пройшов періодичну повірку, у цьому документі відсутня (а.с. 7).

Як на підставу визнання недійсними результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, серед іншого, захисниця посилається на відсутність у справі доказів того, що зазначений вище прилад пройшов повірку, передбачену інструкцією з його експлуатації.

Апеляційний суд погоджується з такими аргументами сторони захисту, з огляду на таке.

Згідно ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Пунктом 13 «Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 374 від 04 червня 2015 року, періодичній повірці підлягають вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Згідно з Наказом Мінекономрозвитку України № 1747 від 13 жовтня 2016 року "Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить 1 рік.

Як слушно зазначає захисниця, у справі відсутні будь-які відомості щодо проходження повірки вказаним вище приладом, за допомогою якого проводився огляд

ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що унеможливлює надання відповіді на питання про те, чи використовувався вказаний прилад, станом на час проведення огляду (13 серпня 2025 року), з дотриманням періоду міжповірочного інтервалу.

Відсутність цих відомостей викликає об`єктивний сумнів у тому, що експлуатація вказаного вище спеціального технічного засобу здійснювалася з дотриманням наведених вище вимог закону, що ставить під сумнів достовірність результатів тесту, отриманих за результатами проведення огляду ОСОБА_1 .

Докази, які б спростовували вказані вище аргументи сторони захисту у справі відсутні, та особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, усупереч ч.2 ст. 251 КУпАП, що є її процесуальним обов`язком, до матеріалів справи не долучено.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наведеному вище суд першої інстанції, не дивлячись на письмові заперечення сторони захисту, які подані до місцевого суду 01 вересня 2025 року (а.с. 38-40), не надав належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зважаючи на те, що доказами, які долучені до матеріалів справи, поза розумним сумнівом, не доведено вину ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, апеляційний суд доходить висновку щодо наявності правових підстав для скасування оскаржуваної постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 рокута закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці Цибульської Ганни Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ч.3 ст. 172-20 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко