Справа №585/2685/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/1022/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/2685/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2025, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, оскільки т/з він не керував, у справі відсутні докази руху автомобіля і зупинення його поліцейськими.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2025 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, із позбавленням права керування т/з на строк 5 років без оплатного вилучення т/з. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 07. 07.2025 об 11:16 по вул. 8 Березня в м. Ромни керував т/з, будучи позбавленим права керування т/з. Правопорушення вчинено повторно протягом року за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду в установлений законом спосіб, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання, в якому просив розглядати апеляційну скаргу у його відсутність, тому апеляційний суд вважає за необхідне здійснити розгляд апеляційної скарги у його відсутність, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк; заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування; це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

ОСОБА_4 не був присутнім під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення, копію постанови відносно себе отримав 18.07.2025, а апеляційну скаргу його подав 28.07.2025, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 383976 від 07.07.2025, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 повторно протягом року керував т/з, не маючи права керувати таким т/з, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- постановою поліцейського про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3392578 від 02.11.2024, згідно якої ОСОБА_4 був притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а. с. 3);

- довідкою Роменського РВП ГУПН в Сумській області, згідно якої постанова відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 02.11.2024 набрала законної сили 13.11.2024, а штраф сплачений в повному обсязі;

- відеозаписами події правопорушення зі спеціальних технічних пристроїв поліцейських (а. с. 5).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Відповідно п. 2.1а ПДР, водій механічного т/з повинен мати при собі посвідчення на право керування т/з відповідної категорії, а ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті, а саме за керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування т/з особою, позбавленою права керування т/з (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Тобто, законодавцем при визначенні виду покарання за ч. 5 ст. 126 КУпАП, який підлягає застосуванню до правопорушника, вже враховано той факт, що особа раніше (протягом року) позбавлена права керування т/з, відтак передбачено застосування до особи, яка позбавлена права керування т/з (не має права керування; тимчасово обмежена у праві керування) стягнення у виді позбавлення права керування т/з, однак на більший термін.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо відсутності доказів керування ним т/з, то з відеозапису з боді-камери патрульних убачається як поліцейські спілкуються з ОСОБА_4 біля автомобіля, останній не заперечує ні факту керування т/з, ні відсутності у нього посвідчення водія, ні наявності відносно нього постанови про притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та повідомляє, що обізнаний щодо передбаченого ч. 5 даної статті стягнення у виді штрафу в сумі 40800 грн, будь-які інші особи поряд з автомобілем відсутні.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських. При цьому цей відеозапис здійснювався поліцейськими, які формували справу про адміністративне правопорушення, за безпосередньою участю ОСОБА_4 , а зафіксовані на цьому відеозаписі фактичні обставини правопорушення мали місце у реальності, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_4 як учасника дорожнього руху.

Вищенаведене підтверджує не лише факт керування ОСОБА_4 т/з, а й відсутністю у нього посвідчення водія, хоч «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді суду першої інстанції обставин саме ОСОБА_4 повторно протягом року після накладення стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП керував т/з, не маючи посвідчення водія, так як будь-який обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративні правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2025.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2025 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов