ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 року м.Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е., за участю секретаря Глущенко О.А., прокурора Осауленко О.М., особи стосовно якої розглядається протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні матеріали, які надійшли з Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону, про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ройлянка, Сартського району, Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника начальника загону з озброєння та техніки НОМЕР_2 прикордонного загону, полковника військової частини НОМЕР_3 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою у період часу з 16.07.2025 року до 21.07.2025 року під час проведення службового розслідування за фактом можливого неналежного виконання службових обов`язків, що призвело до втрати військового майна, діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, визначених ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 7 Р. 1, п. 2 Р. 5, п. 3 Р. 5, п. 2-4 Р. 6 Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 листопада 2021 № 815, п.п. 2.1 п.2, п.п. 5.1 п. 5, п. п. 6.4 п. 6, п. п. 8.1 п. 8, п. п. 20.1 п. 20 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків, яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого наказом МВС України, МЗС України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України від 05.07.2011 №330/151/809/434/146, вимог «Порадника з військового (корабельного) господарства Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.12.2020 №134, внаслідок власної неуважності не здійснював належний контроль, як голови комісії, в ході проведення службового розслідування згідно наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.07.2025 № 2872-АГ «Про призначення службового розслідування», внаслідок чого службове розслідування призначене наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.07.2025 року за № 2872-АГ «Про призначення службового розслідування», було проведене неякісно та із порушенням вимог статей 84-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог «Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України», затвердженого наказом МВС України від 08.11.2021 за №815, що виразилось у неповному та невсебічному досліджені фактичних обставин, неналежному збиранні доказів (документів), які б підтверджували вказані фактичні обставини, а саме факти видачі в тимчасове користування та подальшого знищення внаслідок обстрілу позицій ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) спальних мішків «Schafsack» в кількості 5 штук, що в подальшому могло обумовити факт завдання збитків державі в особі НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби у країни.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, не заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, просив врахувати ті обставини, що характеризується, позитивно, до адміністративної відповідальності не притягався, шкоди державі не завдано, шкідливі суспільно-небезпечні наслідки не настали, всі недоліки були усунуті свочасно, на підставі викладено просив звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_1 не заперечував.

Окрім пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, вина останнього підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 14 від 08.10.2025, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- копією матеріалів службового розслідування проведеного за фактом можливого неналежного виконання службових обов`язків, окремими посадовими особами НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, а саме висновком службового розслідування відповідно до якого факт неналежного виконання службових обов`язків окремими посадовими особами НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підтвердився, даний факт стався внаслідок неуважності голови та членів комісії які проводили службове розслідування відповідно до наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.07.2025 року № 2872 АГ «Про призначення службового розслідування»;

- копією наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 24.09.2025 № 3960-АГ «Про результати службового розслідування».

- копією наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 12.09.2025 № 3761-АГ «Про результати службового розслідування»;

- копією наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.07.2025 №515-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- копія рапорту помічника начальника загону з правової роботи - начальника групи юридичного забезпечення підполковника юстиції ОСОБА_2 від 03.09.2025 № 10/55374/25-Вн;

- витягом з наказу про особовий склад від 07.09.2024 року

- поясненнями заступника начальника загону з озброєння та техніки полковника ОСОБА_3 ;

- поясненнями начальника служби ракетно-артилерійського озброєння відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення капітана ОСОБА_4

- поясненнями начальника речової служби відділу тилового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_5 ;

- поясненнями офіцера речової служби відділу тилового забезпечення паб-сержанта ОСОБА_6 ;

- копією книги обліку видачі майна, що видається в тимчасове користування НОМЕР_4 прикордонної застави.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який востаннє продовжено Законом України від 16.04.2025 №4356-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 години 07.08.2025 на 90 діб, до 05.11.2025.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п.1 ст.11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (Далі Закон) Збройні Сили України - на військовослужбовців серед іншого покладено такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно із ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 17 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", на порушення яких вказано у протоколі, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Від працівників вимагається: суворо дотримуватися встановленого розпорядку дня; раціонально використовувати робочий час; при мінімальних затратах робочого часу та державних ресурсів забезпечувати максимальне виконання доручених завдань; належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися від дій, які можуть завдати шкоди службі; не займатися будь-якою сторонньою справою у робочий час; не допускати прибуття на службу (на роботу) або перебування на службі (на роботі) в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння (п. 20.1 Наказу від 05.07.2011 №330/151/809/434/146 «Про затвердження Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами»).

Згідно примітки до ст. 173-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. З огляду на викладене полковник ОСОБА_1 є військовою службовою особою.

Оцінюючи викладені докази, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, оскільки останні вказують на наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, яке було вчинено в умовах воєнного періоду.

При накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд враховує вимоги, передбачені ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Статтею 23 КУпАПпередбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Так, під час розгляду справи встановлено, що від дій ОСОБА_1 суттєвої шкоди суспільним інтересам не заподіяно та тяжких наслідків не настало, матеріальних збитків не завдано, до адміністративної відповідальності останній не притягався, був задіяний у виконанні бойових спеціальних завдань, задіяний в заходах із національної безпеки, стримування відсічі окупаційним військам приймав безпосередню участь у бойових діях.

Також суд враховує дані, що характеризують особу ОСОБА_1 , який відповідно до службової характеристики зарекомендував себе як професійно грамотний, дисциплінований, обов`язки виконує з відповідальністю. Незважаючи на велику завантаженість не нехтує проведенням службових розслідувань, свої обов`язки виконує відповідально, користується повагою.

Враховуючи викладене та сукупність даних про особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, провину визнав повністю, щиро розкаявся, на даний час проходить військову службу, обставин що обтяжують покарання не встановлено, суд дійшов висновку, що скоєне ним правопорушення є малозначним та вважає за можливе у даному конкретному випадку, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На переконання судді, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 33, 172-15, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ройлянка, Сартського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника начальника загону з озброєння та техніки НОМЕР_2 прикордонного загону, полковника військової частини НОМЕР_3 на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяВ. Е. Дорошинська