Справа № 375/887/25
Провадження № 3/375/712/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Смик М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції у Київській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,

за участі адвоката Заліського Б.С.,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2025 року о 13 год 05 хв на вул. Леоніда Каденюка, 34 в с. Маківка Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме автомобілем «BMW 523I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За змістом статті 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 , доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285814 від 30 березня 2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (надалі по тексту - Інструкція №1395) та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 6 листопада 2015 року № 1376;

- постанова серії ЕПР1 №285814 від 30 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- довідка щодо наявності посвідчення водія від 31 березня 2025 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відносно ОСОБА_2 від 30 березня 2025 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30 березня 2025 року,

- розписка від 30 березня 2025 року, відповідно до якої водія ОСОБА_1 зобов`язувався не керувати транспортним засобом у нетверезому стані;

- копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4388595 від 30 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді попередження;

- рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області від 30 березня 2025 року.

Наявними матеріалами також підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водії, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Рокитнянському районного суді Київської області за викликом. Зазначений протокол ОСОБА_1 підписав без будь-яких заперечень та зауважень щодо його змісту.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Справа до розгляду призначалась неодноразово.

За клопотаннями адвоката ОСОБА_3 судові засідання неодноразово відкладались.

25 серпня 2025 року адвокат Заліський Б.С. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі в порядку пункту 1 статті 247 КУпАП з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, посилався на невиконання працівниками поліції Закону України «Про Національну поліцію» (звертаючись до особи поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи з рук); ознаки алкогольного сп`яніння, які відображені у протоколі, не були повідомлені водію працівниками патрульної поліції; відеозапис є недопустимим доказом, оскільки працівник поліції знімав боді камеру; водія не було відсторонено від керування транспортного засобу.

Адвокат Заліський Б.С., який прибув у судове засідання, клопотав про розгляд справи за відсутності підзахисного.

Виходячи з положень статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, зважаючи на подане письмове клопотання захисника, розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Під час розгляду справи у суді, адвокат Заліський Б.С. клопотання про закриття провадження у справі підтримав та просив провадження в адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні було відтворено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, з яких слідує, що 30 березня 2025 року працівники патрульної поліції здійснювали вільне патрулювання в Білоцерківському районі Київської області. Автомобіль «BMW 523I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався по дорозі і в подальшому здійснив зупинку. Біля зазначеного автомобіля здійснили зупинку і працівники патрульної поліції. Патрульні встановили особу водія за його поясненнями та документами, зокрема, ОСОБА_1 надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Установивши наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, патрульний поліцейський вказав водієві на необхідність проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу (газоаналізатора) або в найближчому медичному закладі. Водій ОСОБА_1 без будь-яких заперечень погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Направляючись до найближчого медичного закладу, водій ОСОБА_1 попросив працівників патрульної поліції здійснити зупинку, оскільки йому необхідно вийти в туалет. В подальшому водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; після відмови, працівники поліції повідомили про складання відносно ОСОБА_1 протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без будь-яких заперечень, зауважень щодо порядку його складання, змісту тощо.

Крім того, з дослідженого відеозапису також слідує, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції зазначав про те, що він колишній працівник поліції, але наразі він звільнений.

Також суд (суддя) зазначає, що заперечень чи незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, а навпаки, ввічливо та щиро підтримував спілкування з працівниками патрульної поліції.

Заслухавши пояснення захисника адвоката Заліського Б.С. дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши запис на диску з нагрудних камер поліцейських суд (суддя) приходить до наступного.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з даних, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Досліджений відеозапис не викликає жодних обґрунтованих сумнів у тому, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та керував автомобілем «BMW 523I», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_1 будучи достовірно обізнаним про вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичне навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі.

Оскільки водій не виявив жодних активних дій та не згодився на виконання законних вказівок працівників поліції, не вжив жодних дієвих заходів, які б свідчили про його волевиявлення до виконання обов`язку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, його поведінку було правомірно та обґрунтовано оцінено як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП з посиланням на 2.5 Правил дорожнього руху.

На переконання суду (судді) вказівки захисника в клопотанні про закриття провадження у справі, спрямовані захисником виключно на уникнення адміністративної відповідальності, оскільки водій ОСОБА_1 підписав протокол без будь-яких зауважень, відміток у протоколі щодо незгоди з будь-якими діями працівників патрульної поліції.

Щодо зауважень захисника про те, що водія не було відсторонено від керування автомобілем як це передбачено у статті 266 КУпАП, судом (суддею) надається негативна оцінка цьому факторові в розрізі послідовності та належності дотримання своїх обов`язків працівниками поліції, можливих негативних наслідків для громадської безпеки і безпеки дорожнього руху для невизначеного кола водіїв. Проте, відсторонення водія від подальшого керування у даному разі, слід розглядати як наслідок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, а не як складову процедури огляду на стан сп`яніння.

Отже, висновки суду (судді) з приводу винуватості особи, доведеності події і склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП та, відповідно, відхилення заперечень захисту і заявленого клопотання про закриття провадження у справі ґрунтуються на тому, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

При цьому суд (суддя) керується сукупністю наявних доказів, а не самим лише протоколом про адміністративне правопорушення та зазначає, що таких невідповідностей процедури, застосованої до ОСОБА_1 , які б свідчити про порушення основоположних прав та свобод особи та були б достатніми для закриття провадження у справі за пунктом 1 статті 247 КУпАП не встановлено, доказів зворотного представлено не було.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Суд (суддя), дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння) доведена повністю та підтверджується зібраними у справі доказами.

Враховуючи викладене, суд (суддя) дійшов висновку, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тому на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за статтями 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

Згідно з вимогами статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У відповідності до вимог пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605,60 грн.

Керуючись статтями 23, 33,130, 251, 252, 266, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять ) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Марина СМИК