Справа № 503/1257/25
Провадження №3/503/1011/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковської О.І.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи, які надійшли від ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого в Державній службі України з надзвичайних сиутацій,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Кодимського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №398991 від 22.07.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до обставин викладених у протоколі, дії ОСОБА_1 які полягали в порушенні вимоги п. 2.5 ПДР України, кваліфіковані за частиною 1статті 130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №398991 від 22.07.2025 року, « ОСОБА_1 , 22.07.2025 року о 7 год. 20 хв., м. Кодима, вул. Академіка Амосова (Фрунзе) 22.07.2025 року біля 07 год. 20 хв. м. Кодима Подільського району Одеської області, по вул. Байдикової, керував т/з марки Opel Vivaro днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`янніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager 6820 відмовився. Повідомив, що пройти медичне освідування в лікарні. Прибувши в КНП Кодимська лікарня, водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння також відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки 22.07.2025 року на 08 годину 00 хвилин повинен був заступити в черговий наряд як начальник караулу по своїй службовій діяльності в ДСНС. Крім того, зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення з боку патрульних поліцейських було допущено ряд численних порушень. На його думку, передумовою самої події складання цього протоколу стало особисте прискиплеве ставлення до нього патрульного поліцейського ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_1 пояснив суду, що напередодні, 22.07.2025 року приблизно о 00 годин 30 хвилин між ним та патрульним поліцейський ОСОБА_2 , який їхав за його автомобілем аж до місця його проживання, відбулась суперечка з приводу порушення ним комендантської години. З приводу цього ОСОБА_2 вранці зателефонував йому на його особистий мобільний номер (де він дізнався номер йому невідомо), та спитав «Що будемо робити з твоїм порушенням?»… тоді чекай штраф». У відповідь на це, ОСОБА_1 сказав йому, що нічого сплачувати не буде. Однак, ОСОБА_2 сказав «Ще побачимось, подивимося, хто за ким буде бігати». В подальшому. 22.07.2025 року приблизно о 7 годині 40 хвилин він безпричинно зупинив автомобіль під його керуванням, сказав, про те, що він ( ОСОБА_1 ) перебуває за кермом транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння, бо у нього трусяться руки, запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки автомобіля, на що він відмовився, та на пропозицію проїхати у медичний заклад для медичного освідування - погодився. Однак, у КНП «Кодимська лікарня» під час проведення такого огляду лікарем-наркологом також відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», боячись за невірний показник технічного приладу. Також ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП після проведення медичного огляду в лікарні у його присутності не складався, а був складений патрульними поліцейськими заздалегідь, ще до виявлення, на їх думку, правопорушення. Потім, десь приблизно через добу, після цієї події, патрульний поліцейський ОСОБА_2 зателефонував йому та запропонував йому зустрітися, на що він погодився. В ході розмови ОСОБА_2 запропонував йому за грошову суму в розмірі 20000 гривень, вирішити питання щодо закриття цієї справи, користуючись своїми службовими повноваженнями, у спосіб ненадання суду всіх необхідних доказів для об`єктивного вирішення справи, а саме відеозапису. На ці умови, він ( ОСОБА_1 ) погодився, хвилюючись за свою посаду на роботі, а ОСОБА_2 , в свою чергу, постійно телефонував йому, в тому числі і серед ночі, та вимагав сплатити йому цю суму.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАПадміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції,що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений уст. 266 КУпАП, та також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоюнаказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженимпостановою КабінетуМіністрів Українивід 17 грудня 2008року №1103(надалі Порядок).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність заст.130 КУпАПстан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Статтею ст.130 КУпАП передбачена відповідальність: 1) за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 2) під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, 3) за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (даліполіцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно достатті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно зстаттею 283КУпАПмає ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд зауважує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У розумінні ст.251 КУпАП, відеозапис місця події на рівні з іншими фактичними даними є доказами, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

До протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції, на виконання вимог Закону, а саме п. п. 4, 6, 7 розділу Х «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбаченастаттею 130КУпАП», було долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до якого судом встановлено наступні обставини.

Так, фрагмент відеозапису 0000000__0002 від 22.07.2025 року о 01 годині 28 хвилини розпочинається з того, що патрульний поліцейський автомобіль, в салоні якого знаходиться патрульний поліцейський ОСОБА_2 разом із іншим патрульним поліцейським, перебуває в нерухомому стані та знаходиться неподалік житлового будинку, де проживає особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. В подальшому, як тільки в полі зору патрульних поліцейських опиняється автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який заїжджає на територію багатоквартирного житлового будинку, де знаходиться його житло, працівники поліції розпочинають рух транспортного засобу та вмикають проблискові маячки синього та червоного кольорів. Вже біля житлового будинку патрульний поліцейський ОСОБА_2 , не пояснюючи допущене водієм ОСОБА_1 порушення та причину зупинки, вимагає пред`явити посвідчення водія, погрожуючи ОСОБА_1 , викликати евакуатор. На цю вимогу водій ОСОБА_1 посвідчення водія не пред`являє та йде додому. Однак, патрульний поліцейський Янц М.П., не вимикаючи бодікамери, перебуваючи в патрульному автомобілі дізнається телефон ОСОБА_1 у невідомої особи, повертається до його будинку, та телефонує останньому. При цьому, він виходить з патрульного автомобіля без жодних засобів фіксації.

Наступний фрагмент відеозапису 0000000__0004 від 22.07.2025 року о 07 годині 13 хвилин фіксує як патрульний поліцейський Янц М.П. та водій ОСОБА_1 перебувають на території житлового будинку, де прожи ває особа, яка притягується до адміністративної відповідальності; ОСОБА_2 повідомляє водія про те, що відносно нього складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що « ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння». Крім того, патрульний поліцейський ОСОБА_2 , на зауваження ОСОБА_1 про те, що вночі він не патрулював територію у встановленому порядку за належним маршрутом, а перед тим як його зупинити, просто стояв в патрульному автомобілі «в засідці», не заперечував цього факту, а сказав «Да, я стояв, а що?»

Далі з фрагменту відеозапису 0000000__0005 від 22.07.2025 року о 07 годині 23 хвилин вбачається, що патрульний поліцейський ОСОБА_2 зупиняє автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та пропонує йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою технічного приладу «Драгер», посилаючись на тремтіння рук останнього, на що ОСОБА_1 відмовляється та погоджується пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, пояснюючи, що не вживав алкогольних напоїв та йому потрібно їхати на роботу. На відеозаписі ОСОБА_1 перебуває у формі працівника Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Крім того, фрагмент відеозапису 0000000_-0009 від 22.07.2025 року о 08 годині 15 хвилин фіксує подію вже після проходження медичного огляду ОСОБА_1 , біля приміщення КНП «Кодимська лікарня», на якому інший патрульний поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, однак такий протокол не складається та ОСОБА_2 каже іншому патрульному поліцейському, що він вже складений.

В свою чергу, під час спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 не погоджується ні з причинами його неодноразових зупинок протягом доби одним і тим самим патрулем, ні з фактом його перебування в стані алкогольного сп`яніння, а також щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, надає пояснення, аналогічні за змістом з поясненнями, які він надав у суді під час розгляду справи.

Отже, наявність провокації з боку працівників поліції підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та відтвореними та дослідженими під час розгляду справи відеозаписами з боді-камер працівників поліції.

З відеозаписів, відтворених та досліджених судом, а також враховуючи, пояснення ОСОБА_1 , що надані ним як на місці зупинок автомобіля, так і під час розгляду справи, що є послідовними та аналогічними, і з цих підстав сумніватись в їх достовірності та правдивості у суду підстав не має, стає очевидно, що весь алгоритм дій працівників поліції, які фактично спонукали до вчинення адміністративного правопорушення, повністю сплановані та виконані працівниками поліції задля складання протоколу за ч.1ст.130 КУпАП. Надаючи оцінку діям працівників поліції, яка зафіксована на відеозаписах, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.ч 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом... зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, їх поведінку та обстановку, яка склалась на місці події неодноразових зупинок автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що в діях інспекторів поліції відносно ОСОБА_1 є провокація на вчинення адміністративного правопорушення.

З цього питання суд зазначає, що для відмежування провокації від допустимої поведінки Європейський суд з прав людини виробив ряд критеріїв, такі як: a) змістовний критерій, b) процесуальний критерій.

При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

У своїй практиці ЄСПЛ, констатуючи порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод ЄСПЛ, неодноразово висловлювався щодо провакаці, зокрема «правопорушення не було б скоєно, як би не було спровоковано».

Так, для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої;чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів;вагомість причин проведення оперативної закупівлі,чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду, зокрема, що у постанові від 08 квітня 2020 року, справа № 164/104/18).

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Характер обвинувачення та санкція за ч. 1ст. 130 КУпАПсвідчать про те, що адміністративному провадженню у таких категоріях справ характерний кримінальний аспект.

Таким чином, дії працівників поліції судом розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності саме за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності для цього законних підстав, враховуючи, що водій, як це вбачається з численних відеозаписів, долсіджених судом, взагалі не мав ознак алкогольного сп`яніння, визначених п.3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що надавало б поліцейським право проводити його огляд на визначення стану сп`яніння; 22.07.2025 року ОСОБА_1 прямував на роботу, що підтверджується копією наряду на службу 2 чергового караулу ДСНС з 08 години 00 хвилин 22.07.2025 року до 08 години 00 хвилин 23.07.2025 року в складі караулу з 5-х осіб, де ОСОБА_1 виконує повноваження начальника караулу. Крім того, на всіх відеозаписах останній перебував у формі працівника ДСНС. У зв`язку з чим, такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому, оскільки в даному випадку взагалі відсутня подія правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а патрульні поліцейські у спосіб активного переслідування, неодноразового зупинення автомобіля під керуванням однієї й тієї ж самої особи протягом доби, створювали недійсні надумані обставини вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення та чинили психологічний тиск на останнього, звинувачуючи його у неіснуючому порушенні ПДР. Крім того, сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки автомобіля так і у медичному закладі мав місце з об`єктивних причин, внаслідок незаконних та активних дій патрульних поліцейських, спрямованих на безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №398991 від 22.07.2025 року, в порушення ст.256 КУпАП України, не вказано точне місце вчинення адміністративного правопорушення ( ОСОБА_1 , 22.07.2025 року о 7 год. 20 хв., м. Кодима, вул. Академіка Амосова (Фрунзе) 22.07.2025 року біля 07 год. 20 хв. м. Кодима Подільського району Одеської області, по вул. Байдикової), не зазначені наявні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння відповідно до п.3 Розділу 1 Інструкції, а сам такий протокол складений працівниками патрульної поліції заздалегідь до ніби-то виявлення ними порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.

Відповідно до ст. 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зіст. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про відсутність події та складу інкримінованого працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283- 285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, особою щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова