Справа №: 297/2846/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гал Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Демчик А.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2025 року близько 13:00 години в с. Квасово по вул. Боржавська, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caravelle», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала перевезення пасажирів без відповідної ліцензії, чим порушила вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт».

30 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала пояснення, згідно яких зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів того, що вона, керуючи автомобілем «Volkswagen Caravelle», д.н.з. НОМЕР_1 , надавала послуги по перевезенню пасажирів та робила таке систематично, із зазначенням встановлених дат, часу та з одержанням прибутку, що є безумовною ознакою провадження господарської діяльності.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено осіб, яким вона нібито надавала систематичні послуги по перевезенню, а також до матеріалів протоколу не приєднано пояснення останніх, а також відсутні докази про отримання нею доходу від надання послуг по перевезенню пасажирів.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Захисник Демчик А.І. в судовому засіданні вважала протокол, складений відносно ОСОБА_1 , безпідставним, який не містить доказів того, що вона надавала послуги з перевезення пасажирів систематично з метою одержання прибутку. Також відсутні пояснення осіб, яких вона перевозила про те, що вони сплачували їй кошти за їх перевезення, тому просила закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 767227 від 21.08.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , CD-диск з аудіо- та відеозаписом, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, як вид господарської діяльності - перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 6 частиною 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Згідно ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт"» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Згідно ч. 1-3 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.

Не можуть здійснювати господарську діяльність органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, підприємства, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У свою чергу, частинами 2, 3 статті 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Однак з 28.08.2025 року ГК України втратив чинність.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, є об`єктивною стороною правопорушення.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, який у ОСОБА_1 відсутній.

Посилання ОСОБА_1 на те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП необхідною ознакою господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню є її систематичність, а саме вчинення три і більше разів, а також отримання від здійснення зазначеного виду діяльності доходу, що вказано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» № 3 від 25 квітня 2003 року, є неприйнятними та втратили свою актуальність на теперішній час у зв`язку із зміною суспільно-економічних відносин.

У зв`язку зі зміною законодавства, регламентуючого питання запровадження та здійснення господарської діяльності, до статті 164 КУпАП неодноразово вносилися відповідні зміни, у тому числі до частини першої вказаної норми права. Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, в редакції чинній на даний час, не дає підстав уважати, що до адміністративної відповідальності може бути притягнута фізична особа лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності. Сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад адміністративного правопорушення, за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 не зареєстрована як фізична особа-підприємець та ліцензії на перевезення пасажирів не має.

Отже, навіть одноразове здійснення діяльності, що має ознаки господарської, без державної реєстрації є закінченим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

Судом також досліджено CD-диск з аудіо- та відеоматеріалами, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перевозила 6 осіб із КПП «Вилок», які прибули з території Угорщини та доставляла їх за місцем проживання.

Крім того, відсутність письмових пояснень пасажирів не спростовує факт самого

перевезення, яке за обставинами (кількість осіб, напрямок, місце виявлення, пояснення самої особи) підтверджує те, що ОСОБА_1 здійснювала перевезення пасажирів з метою одержання прибутку, тобто має ознаки господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, тобто провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, та без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

На підставі наведеного, враховуючи що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 164, ст. 283, ч. 1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя: Лайош ГАЛ