Провадження № 3/161/6245/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 595816 від 24.09.2025 року вбачається, що 24.09.2025 року о 09:55 год. гр. ОСОБА_1 за адресою місця проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки гр. ОСОБА_2 , а саме: погрожував, ображав, вживав нецензурну лайку. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 595817 від 24.09.2025 року він же, за вказаною адресою вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини гр. ОСОБА_3 , а саме: погрожував, ображав, вживав нецензурну лайку, штовхав, шарпав. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що зміст протоколу не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначив, що ініціатором конфлікту були його донька та дружина, які зайшли на територію хати його батьків, де він проживає, та почали провокувати сварку. Дружина прищемила йому палець руки, син був змушений вести його до лікаря. Виклик поліції з боку потерпілих здійснено з метою формування його негативної характеристики, оскільки між ними наявний спір про користування майном. Донька та дружина постійно конфліктують, провокуючи його та ходять з телефоном, щоб зробити відповідні відеозаписи, компрометуючі його.

Потерпіла ОСОБА_2 просила визнати ОСОБА_1 винним та притягнути до адміністративної відповідальності. Вказала, що матір прийшла до місця проживання батька, щоб забрати речі, однак, той не дав цього зробити, почав ображати їх нецензурними словами.

Потерпіла ОСОБА_3 просила притягнути чоловіка до відповідальності.

Будучи присутнім у судовому засіданні син ОСОБА_1 ОСОБА_4 суду пояснив, що між сторонами наявний конфлікт. Сестра та матір постійно ображали батька, коли він жив з ними. На разі, він переїхав у батьківську хату. Крім того, ОСОБА_3 (матір) та ОСОБА_2 прагнуть використовувати земельну ділянку, яка є його власністю, через що у них також постійно виникають сварки.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення, вчиненого у формі психологічного насильства, характеризується умисною формою вини, тобто дії особи яка вчиняє домашнє насильство зумовлені бажанням спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, словесні образи, погрози, штовхання утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи і за умови, що такі дії викликали у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному чи психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні потерпілому.

При цьому суд наголошує на тому, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних побутових конфліктів, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями, ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Судом встановлено, що у сторін наявний конфлікт щодо користування майном та поведінки у сімейному побуті.

Зі змісту рапорту поліцейського вбачається, що виклик поліції здійснено ОСОБА_3 по причині вчинення її сином конфлікту щодо користування земельною ділянкою, який не дає їй використовувати її.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що ініціатором конфлікту була матір, згодом на подвір`я прийшла сестра, яка приєдналась до сварки. Він мусив захищати батька. Матір та сестра постійно провокують конфлікти, у зв`язку з цим він просив притягнути їх до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що до протоколів про адміністративні правопорушення додано письмові пояснення потерпілих.

Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Враховуючи той факт, що потерпілі є зацікавленими особами у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, їх письмові пояснення судом взяті до уваги, однак не можуть рахуватися основними доказами у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для встановлення доведеності вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, як про те вказано у протоколі про адміністративні правопорушення.

Досліджені матеріали стверджують про наявність конфлікту між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, його дружиною та донькою.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк