Справа № 354/1004/25
Провадження № 33/4808/715/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Лісодіда О.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Лісодіда Олега Валентиновича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 11 липня 2025 року приблизно о 14 год. 00 хв. у м. Яремче по вул. Стефаника водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 СА, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою.

Зазначає, що матеріали справи не мають доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Наголошує, що відеозаписом не зафіксовано факту керування та ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Адвокат Лісодід О.В. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив задовольнити апеляційну скаргу та розглядати її без участі ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, неодноразово належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді місцевого суду - скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в повній мірі не дотримався вимог закону та належним чином не з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2025 рокусерії ЕПР1 № 388320 (а.с. 1) 11 липня 2025 року приблизно о 14 год. 00 хв. у м. Яремче по вул. Стефаника водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 СА, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою старшим інспектором відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Глебівом І.І., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя не пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою вимірювального приладу у зв`язку з відмовою. ОСОБА_1 акт не підписав.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Яремчанськох ЦМЛ (а.с. 4) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , але не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 5), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: розмову працівника поліції з ОСОБА_1 , який повідомив що не керував транспортним засобом та пред`явив на вимогу працівника поліції, документи для перевірки. Далі працівник поліції, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, але від такого останній відмовився. Після відмови працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 від такого теж відмовився. Далі працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наслідки відмови від огляду та про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції надали фрагменти відеозаписів, які не підтверджують керування ним транспортним засобом та не можуть слугувати належним доказом по справі є слушним, оскільки відеозаписи мають бути достатніми для встановлення фактичних обставин справи, послідовними щоб мати можливість перевірити суттєві обставини, які б дозволили перевірити процедуру проходження огляду та відповідні дії працівників поліції та повинні містити відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи у хронологічній послідовності,

Крім того відповідно до п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В порушення зазначеного наказу МВС, поліцейськими надано до суду першої інстанції, один відеозапис, який є неповним, фрагментарним, який не відображає повністю обставин правопорушення, зокрема не фіксують факт порушення ПДР України, керування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Також не надано відеозаписи з відеореєстратора транспортного засобу поліції та відео з зовнішніх камер спостереження, біля магазину про які йде мова в твердженні працівника поліції під час спілкування з ОСОБА_1 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 він не керував транспортним засобом.

Такі твердження апелянта не спростовані змістом відеозапису, що наданий працівниками поліції до матеріалів справи, будь-які інші відео файли які б повністю відтворювали подію, підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та спростовували його твердження, матеріали справи не містять.

З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 перебував біля транспортного засобу, який припаркований і у якого не працював двигун.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Також слід зазначити, що відсутність зафіксованого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та моменту зупинки в межах вказаної справи в досліджуваній ситуації у сукупності з іншими обставинами слід розцінювати на користь особи, оскільки цей факт унеможливлює спростування твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Під час аналізу матеріалів справи встановлено, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та його адвокат заперечували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , яким суд першої інстанції, навівши такі в оскаржуваному рішенні, не дав аналізу і оцінки, що також підтверджує невмотивованість судового рішення.

Таким чином факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведений, оскільки матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, доказів зупинки, та самого факту керування, транспортного засобу ОСОБА_1 , що дало б законні підстави вважати ОСОБА_1 водієм транспортного засобу, який зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону.

Враховуючи викладене вважаю, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом..

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було досліджено всі матеріали справи, сукупність яких не доводять факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 доходжу висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Зазначені вище факти є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, внаслідок відсутності належних доказів винуватості особи.

Із урахуванням викладеного, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лісодіда Олега Валентиновича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло