Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/2686/25

Номер провадження 3/511/1177/25

"22" жовтня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж . В., розглянувши матеріали, які надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 серпня 2025 року о 13 год. 38 хв. в м. Роздільна Одеської області, по пров. С. Марченко, керувала транспортним засобом Forte,б/н, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, із застосуванням газоаналізатора «Драгер 6810», що підтверджується тестом №931 від 07.08.2025 року , результат тесту позитивний 1,39 % проміле, що зафіксовано на службову бодікамеру. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Роздільнянська БПЛ» гр. ОСОБА_1 відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 а ПДР.

Позиція учасників розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, просила провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Також в судовому засіданні просила врахувати надані нею через канцелярію суду 23.09.2025 року письмові заперечення на протокол, зокрема, що під час складення протоколу було допущено порушення норм КУпАП і права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, їй не роз"яснено.

При складанні протоколу також працівники поліції не здійснювали безперервний відеозапис даного порушення. Працівниками поліції її не було повідомлено причину зупинки, однак після цього вони почали складати протокол про керування нею велоскутером в стані алкогольного сп"яніння.

Однак вона в цей день алкоголь не вживала, це сталося напередодні. Поліцейські запропонували продути алкотестер, як він працює їй не роз`яснили, у зв`язку з несправністю приладу, а тому їй пропонували три рази пройти тест, лише за третім розом поліцейські їй повідомили, що у неї 1,39 % проміле. З даними алкотестера не згодна, процедура тестування порушена..

Просила врахувати, що вона інвалід 2 групи, має онкозахворювання, приймає ліки, які також могли вплинути на результати алкотесту. Також просила суд врахувати, що вона керувала велоскутером "Forte Fly", який має механічне управління, а не електричне, тобто рухалась за допомогою обертання педалей і він не є транспортним засобом .

Дослідивши фактичні обставини справи, надавши оцінку доказам, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду та відмови від його проходження передбачено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно - правовими актами.

Так відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується наявними у справі письмовими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 415309 від 07.08.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 07 серпня 2025 року о 13 год. 38 хв. в м. Роздільна Одеської області, по пров. С. Марченко, керувала транспортним засобом Forte,б/н, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, із застосуванням газоаналізатора «Драгер 6810», що підтверджується тестом №931 від 07.08.2025 року , результат тесту позитивний 1,39 % проміле, що зафіксовано на службову бодікамеру. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Роздільнянська БПЛ» гр. ОСОБА_1 відмовилася;

- електронним рапортом Роздільнянкого РВП ГУНП в Одеській області від 07.08.2025 року;

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 07.08.2025 року;

- тестом від 07.08.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 1,39 % проміле алкоголю;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до огляду якого виявлено у гр. ОСОБА_1 різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота, не чітка мова, результат огляду позитивний 1,39 % проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.08.2025 року, відповідно до якого гр. ОСОБА_1 - відмовився;

- відеозаписом з бодікамерою поліцейського від 07.08.2025 року, доданим до матеріалів справи на СД-дисках, в яких зафіксовано факт зупинки водія ОСОБА_1 , її проходження на огляд сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер-6810», а також її відмова від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, також зафіксона, що ОСОБА_1 повідомила працівників поліції, що вона вживала алкогольні напої, у зв`язку з тим, що перебувала на похороні;

- довідкою Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 08.08.2025 року №, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала;

Аналізуючи наявні у справі письмові докази, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 керувала двоколісним транспортним засобом із електродвигуном - велоскутером акумуляторним марки «Forte Fly» в стані алкогольного сп`яніння, транспортний засіб був зупинений працівниками поліції.

Відповідно до частини дванадцятої статті 121 КУпАП, під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1- 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Таким чином, визначення транспортного засобу для цілей застосування статті 130 КУпАП, вказаний нормативний акт не містить, а тому для вказаних цілей слід керуватися нормами спеціального законодавства та ПДР.

При розгляді справи суд враховує положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема пункт 1.10 ПДР, Закон України «Про автомобільний транспорт» з останніми змінами, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 1.10 ПДР, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, під загальне визначення транспортного засобу підпадають усі без винятку пристрої призначені для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, зокрема велосипеди, гужові транспортні засоби, візки, самокати, тощо. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Також, пунктом 1 статті першої Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-IX від 24 лютого 2023 року, визначено, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Вказаний Закон відносить електровелосипеди, електроскутери, електросамокати, гіброскутери та моноколеса до транспортних засобів.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

За таких, обставин внаслідок внесення змін в законодавство та прийняття Закону № 2956-IX - електричні колісні транспортні засоби прирівняні до транспортних засобів, про що прямо вказано у Законі № 2956-IX і такі не підпадають під жодну іншу категорію учасників дорожнього руху, що визначені у статті 14 Закону України «Про дорожній рух», а тому особи, що керують такими транспортними засобами, є водіями і зобов`язані дотримуватися правил дорожнього руху та Закону України «Про дорожній рух».

За таких обставин, велоскутер у відповідності до пункту 1.10 ПДР, відноситься саме до транспортних засобів, як наслідок особа, яка керує електроскутером, є водієм, а не велосипедистом.

В пункті 1.10 ПДР законодавець окремо виокремлює механічні транспортні засоби, тобто транспортні засоби, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Норма статті 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

В той же час, пунктом 2.9 ПДР водієві забороняється рух керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не тільки механічним, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не тільки механічним.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 зазначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має/

Таким чином, водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати транспортним засобом (електровелосипедом, електроскутером, електросамокатом, гіброскутером), автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і ПДР, які встановлюють заборону на керування в стані алкогольного сп`яніння, а відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння поширюється на всі транспортні засоби, а не тільки механічні.

За виявленими фактами працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Також суд вважажає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено в порядку, передбаченому статтею 266 КУпАП, з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810». Показник алкоголю становить 1,39 % проміле.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушник не заперечував факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не оспорював дані алкотестера.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву не викликає.

Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із даними досліджених відеозаписів, наданими працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 07 серпня 2025 року за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи свідчать про дотримання правил Інструкції № 1452/735. Підстави вважати надані відеозаписи недопустимим доказом у суду відсутні.

Доводи в тій частині, що ОСОБА_1 не роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, суд відхиляє, оскільки згідно протоколу, складеного щодо неї, роз`яснено вищевказані права та обов`язки та повідомлено місце розгляду справи, протокол містить підпис особистий підпис ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого нею правопорушення, ступінь вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно наявних матеріалів, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 04.09.2023 року у справі №702/301/20 щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка на момент вчинення правопорушення не отримував посвідчення водія.

З урахуванням викладеного, вимоги ст. 33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 07.10.2013 № НОМЕР_2 , яке наявне в матеріалах справи.

Таким чином, ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору, так як відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю 2 групи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням її права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, паспорт серії НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , від сплати судового збору.

Реквізити для сплати штрафу:

Отримувач: ГУК в Од.обл./м.Роздільна/21081300 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37607526 Номер рахунку (стандарт IBAN): UA0015001 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку МФО: 899998 Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Роз`яснити, що згідно статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На підставі частини другої статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби мають право стягнути з правопорушника подвійний штраф в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі грн. ) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ж. В. Теренчук