н/п 3/490/2104/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2025 року м. Миколаїв
Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Демінська О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду матеріали адміністративної справи про порушення митних правил відносно громадянина України:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Евро-Азот», ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України,-
В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколами про адміністративні правлопорушення, складеними відносно ОСОБА_1 , що надійшли на розгляд суду, стверджується наступне.
04.03.2023, товар «Просо, українського походження, не для сівби, врожай 2022 року» загальною вагою нетто 68 160 кг, вивезено автомобільним транспортом за межі митної території України через пункт пропуску «Рені-Джюрджюлешть» митного поста «Рені» Одеської митниці. Загальна вартість експортованих товарів складає 13 632,00 доларів США, що станом на момент митного оформлення за курсом НБУ становить 498 503,15 грн.
Під час проведення перевірки, листами від 09.05.2025 вих. №7.16-2/20-02/10/1358, № 7.16-2/20-02/13/1359 Миколаївська митниця звернулась до ТОВ «ЕВРО-АЗОТ» та гр. ОСОБА_1 з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також отримання інформації та документів щодо постачальника та виробника товару «Просо». Проте, станом на 26.05.2025, гр. ОСОБА_1 та/або посадові особи ТОВ «ЕВРО-АЗОТ» до митниці не прибули, будь-яких пояснень та документів не надали.
З огляду на вищезазначені обставини слідує, що ТОВ «Евро-Азот» заявлено недостовірні відомості щодо походження товару «просо, українського походження, не для сівби, врожай 2022 року» та на підставі вказаних відомостей без достатніх на те підстав отримано ліцензію на експорт вказаного товару від 18.02.2023 № 4432-11/592-07.
В період з 26.02.23 - 08.03.2023 товар - «Просо, українського походження, не для сівби, врожай 2022 року» загальною вагою нетто 71 850 кг, вивезено автомобільним транспортом за межі митної території України через пункти пропуску «Орлівка», «Рені Джюрджюлешть» Одеської митниці. Загальна вартість експортованих товарів складає 14 370,00 доларів США, що станом на момент митного оформлення за курсом НБУ становить 525 490,78 грн.
Під час проведення перевірки, листами від 09.05.2025 вих. №7.16-2/20-02/10/1358, № 7.16-2/20-02/13/1359 Миколаївська митниця звернулась до ТОВ «ЕВРО-АЗОТ» та гр. ОСОБА_1 з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також отримання інформації та документів щодо постачальника та виробника товару «Просо». Проте, станом на 26.05.2025, гр. ОСОБА_1 та/або посадові особи ТОВ «ЕВРО-АЗОТ» до митниці не прибули, будь-яких пояснень та документів не надали.
Постановою суду від 11.07.2025 року вказані матеріали об`єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного порядкового номеру № 490/4821/25 (номер провадження 3/490/2104/2025).
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав письмові пояснення, в яких вказав, що надані митним органом до суду документи не підтверджують факту підписання цих документів саме ним, оскільки він ніколи ніяких документів електронним ключем не підписував та такою цифровою послугою не користувався.
Просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України закрити на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП, а матеріали справи про адміністративне правопорушення надіслати на адресу Миколаївської обласної прокуратури для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України, вказане письмове пояснення долучено до матеріалів справи.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів МК України чи іншими законами України, і за які МК України передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно зі ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
У ч. 1 ст. 494 МК України визначено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Дослідивши вказані документи, суд доходить висновку, що жоден з наданих документів не підтверджує факту підписання документів саме ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних, а сертифікат відкритого ключа (далі - сертифікат ключа) документ, виданий центром сертифікації ключів, який засвідчує чинність і належність відкритого ключа підписувачу. Сертифікати ключів можуть розповсюджуватися в електронній формі або у формі документа на папері та використовуватися для ідентифікації особи підписувача.
Згідно ст. 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» до сертифіката ключа має містити такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису.
У ч. 2 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що у процесі підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки дійсність таких підпису чи печатки підтверджується, за умови: використання для створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки, який відповідає вимогам, встановленим частиною другою статті 23 цього Закону; видачі кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг та його чинності на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки; відповідності значення відкритого ключа його значенню, яке міститься в кваліфікованому сертифікаті електронного підпису чи печатки; правильного внесення унікального набору даних, які визначають підписувача чи створювача електронної печатки, до кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки; зазначення у кваліфікованому сертифікаті електронного підпису про використання в ньому псевдоніма (у разі його використання особою на момент створення кваліфікованого електронного підпису); підтвердження того, що особистий ключ, який використовувався для створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; відсутності порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка; дотримання вимог, встановлених частиною першою статті 17-1 цього Закону, на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Так, копії інвойсів № 148 від 01.03.2023 року; № 149 від 01.03.2023 року; № 150 від 01.03.2023 року; № 150 від 01.03.2023 року; № 144 від 23.02.2023 року; № 145 від 23.02.2023 року; № 147 від 23.02.2023 року, а також копія контракту № 01-23/S купівлі продажу товару «ПРОСО» з додатками містять підписи від імені ОСОБА_1 , які ідентичні один одному, що може вказувати на використання факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису.
Копія ліцензії Мінекономіки на експорт товарів від 25.01.2023 р. № 4432-11/113-07 містить дані про електронно-цифровий підпис ОСОБА_3 .
Інші долучені стороною обвинувачення докази, лише доводять факт зазначення у митних деклараціях недостовірної інформації, а саме те, що Асоціація фермерських господарств «Сім`я» не здійснювала вирощування зернової культури «Просо» та не мала фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Евро-Азот».
Таким чином, за результатами розгляду справи про порушення митних правил, судом встановлені обставини, які дають підстави для перевірки обставин можливого існування факту виготовлення підроблених документів підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, які надають права, з метою використання його підроблювачем, а також використання завідомо підроблених документів, за що передбачена відповідальність за ст. 358 КК України.
Разом з тим, суд не є органом, який уповноважений здійснювати збирання доказів для встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення. Такими повноваженнями наділені правоохоронні органи.
Встановлені судом обставини, потребують перевірки в порядку ст. 214 КПК України, направленої на встановлення та збирання доказів щодо обставин та осіб причетних до можливого виготовлення підробних документів та подальшого їх надання митному органу та використання з метою вчинення фінансових операцій, пов`язаних з незаконним переміщенням вантажу сільськогосподарської продукції через митний кордон України.
Вирішуючи вказане питання, зокрема, який закон слід застосовувати у цій справі під час направлення матеріалів справи органу досудового розслідування в порядку ст. 214 КПК України, суд доходить таких висновків.
04.07.2025 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо деяких питань адміністративної відповідальності за порушення митних правил, уточнення порядку виконання окремих митних процедур та усунення термінологічних неузгодженостей» від 25.03.2025 р. № 4323-ІХ.
Згідно цього закону ст. 496 МК України викладена у наступній редакції: якщо під час розгляду справи про порушення митних правил, суд дійде висновку про наявність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак кримінального правопорушення, він передає матеріали такої справи прокурору або органу досудового розслідування.
У разі закриття кримінального провадження за наявності в діях особи ознак порушення митних правил матеріали про таке порушення передаються до митного органу або до суду для притягнення зазначеної особи до адміністративної відповідальності. Постанова у такій справі виноситься у строк, передбачений частиною третьою статті 467 цього Кодексу.
Окрім того, положеннями цього закону, зокрема ч. 2 ст. 527 МК України передбачено, що у разі передання матеріалів справи про порушення митних правил прокурору або органу досудового розслідування на підставі частини першої статті 496 цього Кодексу постанова про закриття провадження у справі не виноситься.
В той же час, положеннями ст. 253 КУпАП, передбачено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
Окрім того, згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
При цьому до КУпАП зміни не вносились та вони діяли на час вчинення та виявлення ознак порушення митних правил.
Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.
Як встановлено під час судового розгляду, протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 03.06.2025 р. (виявлене правопорушення 26.02.2025 р. та 22.04.2025 р., після отримання Миколаївською Митницею відповідей на запити), тобто до внесення змін до Митного кодексу України та набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо деяких питань адміністративної відповідальності за порушення митних правил, уточнення порядку виконання окремих митних процедур та усунення термінологічних неузгодженостей» від 25.03.2025 р. №4323-ІХ (набрав чинності 04.07.2025 р.), яким посилюється відповідальність за вчинення порушення митних правил, оскільки цим законом передбачено, що у разі передання матеріалів справи про порушення митних правил прокурору або органу досудового розслідування на підставі частини першої статті 496 цього Кодексу постанова про закриття провадження у справі не виноситься, а у разі закриття кримінального провадження за наявності в діях особи ознак порушення митних правил матеріали про таке порушення передаються до митного органу або до суду для притягнення зазначеної особи до адміністративної відповідальності. Постанова у такій справі виноситься у строк, передбачений частиною третьою статті 467 цього Кодексу.
Тобто, положення цього закону, який набрав законної сили 04.07.2025 р., погіршує становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Отже, у даному випадку, Закон від 25.03.2025 р. № 4323-ІХ (відповідно до ст. 8 КУпАП та ст. 3 МК України), не має зворотної дії у часі та його не можна застосовувати під час винесення рішення відносно ОСОБА_1 .
Відповідно ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
У зв`язку наведеним, суд приймає рішення на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та застосовує закон, який не погіршує становище особи, та який діяв на час виявлення порушення митних правил.
У даному випадку, суд застосовує закон, який діяв на момент вчинення та виявлення, 26.02.2025 р. та 22.04.2025 р., порушення митних правил.
Згідно п. 1-3 ч. 1 ст. 527 МК України в редакції Закону від 26.02.2025 р. № 4495-VI, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.
При цьому, суд звертає увагу, що частина друга цієї статті була викладена в іншій редакції, зокрема нею передбачалось, що у постанові про проведення додаткової перевірки зазначаються конкретні суб`єкти, завдання та строки перевірки. Ці дії не повинні порушувати права громадянина, шкодити господарській діяльності юридичної особи.
За таких обставин, аналізуючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для закриття провадження по справі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 284 КУпАП, та направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення прокурору для прийняття рішення згідно вимог ст. 214 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 253, 268, 284, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.483 МК України закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення надіслати на адресу керівника Миколаївської обласної прокуратури, для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів.
Суддя О.І. Демінська