Справа№464/6120/25
пр.№ 3/464/2076/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 20 серпня 2025 року о 13:35 год у м. Львові по вул. Хуторівка, 4б, керуючи автомобілем марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_2 , під час об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля марки «TOYOTA COROLLA», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив на нього наїзд. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення заперечив. Пояснив, що обидва виїжджали з території ринку «Шувар». При наближенні до терміналу системи контролю виїзду з території ринку потерпілий на автомобілі «Toyota Corolla» намагався проїхати перед ним та зупинився в близькості від його автомобіля. Ствердив, що він рухався на мінімальній швидкості, прямо, не звертаючи та не обганяючи інші автомобілі, а ДТП сталось внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «Toyota Corolla». Надав фотознімки з місця події. Просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 надав пояснення, що при виїзді з території ринку біля терміналу системи контролю зупинився та відчув удар в ліву сторону свого автомобіля «TOYOTA COROLLA». Ствердив, що порушник на автомобілі «BMW Х5» не дотримався бокового інтервалу, в`їхавши в його стоячий автомобіль. Надав відеозапис з місця пригоди з камер спостереження ринку та вважає, що доказів вини правопорушника у матеріалах справи більше, ніж достатньо.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку.

У ст.280 КУпАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.10 ПДР України).

Як унормовано п.2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. (п.1.10 ПДР України).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).

Незважаючи на заперечення вини у вчиненому правопорушенні, його вина стверджується безпосередньо дослідженими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428902, складений 20 серпня 2025 року інспектором УПП у Львівській області ДПП, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 серпня 2025 року, де відображено розташування транспортних засобів після ДТП і локалізацію механічних пошкоджень (автомобіль «BMW Х5»: підніжка права, передня права і задня права дверка; автомобіль «Toyota»: ліве переднє колесо, ліве переднє крило, передній бампер, лівий передній диск колеса);

- наданими під час розгляду справи поясненнями потерпілого ОСОБА_2 . Указане узгоджуються із його письмовими поясненнями від 20 серпня 2025 року, наданими працівнику патрульної поліції на місці пригоди;

- показаннями (поясненнями) свідка ОСОБА_3 , пасажира автомобіля марки «TOYOTA COROLLA». Показала, що на момент вчинення ДТП їхній автомобіль був у стоячому стані, не рухався, а саме водій автомобіля «BMW Х5» здійснив на них наїзд;

- оглянутим у суді відеозаписом з камер відеоспостереження (наданий потерпілим), з якого чітко вбачається, що автомобіль марки «BMW Х5» здійснює наїзд на автомобіль «Toyota Corolla», який стоїть на місці та не рухається;

- скриншотами із камер відеозапису, наданими правопорушником, із зафіксованим механізмом виникнення ДТП.

У судді немає підстав сумніватися у достовірності доказів. Свідок попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, жодних підстав для недовіри його показанням не наведено, а судом не встановлено. Послідовні показання/пояснення потерпілого та свідка жодними доказами не спростовано, такі повністю та логічно узгоджуються із об`єктивним відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди та наявними механічними пошкодженнями транспортних засобів. Надані докази є послідовними, узгоджуються між собою та не містять жодних протирічь.

Надаючи оцінку поясненням правопорушника, суддя виходить із того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів, так і в силу людських помилок, необережності, необачності, а також і порушення Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2024 року у справі № 372/341/21.

Керуючи джерелом підвищеної небезпеки, що може завдати потенційної шкоди, водій зобов`язаний оцінювати дорожню обстановку та діяти відповідно.

Ретельно проаналізовані та детально досліджені у суді докази, зокрема об`єктивні записи з місця події свідчать, що порушник не дотримався безпечного бокового інтервалу. Саме ігнорування цих правил порушником безпосередньо сприяли виникненню та були причинно-наслідковим зв`язком дорожньо-транспортної пригоди.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, позиція у суді правопорушника у заперечення факту правопорушення є голослівною, спростовується наведеними вище доказами, пов`язується з метою уникнення адміністративної відповідальності та розцінюється як спосіб захисту.

Щодо можливих порушень правил дорожнього руху зі сторони потерпілого, який на думку правопорушника порушив правила дорожнього руху, то такі не є предметом дослідження у даній справі, а також не виключають вини правопорушника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України є доведеним, його дії кваліфіковані правильно за ст.124 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому підлягає адміністративній відповідальності за вчинене. Відомості, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

Висловлені правопорушником у суді усні клопотання про виклик свідка без жодних анкетних даних та витребування додаткових відеозаписів з місця події належним чином не мотивовані, у зв`язку із чим суддя відхиляє такі за недоцільністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил, встановлених ст.124 КУпАП передбачена як у накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу, так і шляхом позбавлення права керування транспортним засобом на строк від шести місяців до одного року.

Як унормовано ст.30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8,9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При цьому, суддя виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки стягнення, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, належним чином не оцінив дорожню обстановку, явно допустив порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів та матеріальної шкоди, а саме здійснив зіткнення з транспортним засобом, який стояв, чим поставив під небезпеку як власне життя і здоров`я, так і життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, не усвідомив суспільну небезпеку та покладені на нього обов`язки у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому йому необхідно обрати більш суворе стягнення за вчинене з передбаченої санкцією статті альтернативи стягнень, а саме позбавлення права керування транспортними засобами, з метою недопущення нових порушень у майбутньому, оскільки застосування більш м`якого стягнення у виді штрафу не досягне мети, визначеної ст.23 КУпАП. Обставин, які б перешкоджали застосуванню такого адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, у даній справі не встановлено.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути 605,60 грн судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106,р/р UA0026001, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), , код класифікації доходів бюджету: 22030106, МФО (код банку) 899998.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Галина ШАШУРІНА