Справа № 938/438/24
Провадження № 33/4808/218/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Бойчук Н.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглядаючи апеляційну скаргу з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Бойчук Надії Василівни на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, військовослужбовця, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 , будучи особою, яка керує транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при таких обставинах.

Так 08 травня 2024 о 19 год. 23 хв. в смт Верховина по вул. Гуцульського Повстання, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 та адвокат Бойчук Н.В. просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає рішення суду незаконним, несправедливим та необґрунтованим.

Зазначає, що вину не визнає, оскільки в стані сп`яніння не перебував, а був у виснаженому, стресовому стані із проблемами здоров`я.

Наголошує, що працівники поліції незаконно та безпричинно здійснили зупинку його транспортного засобу, оскільки вказівка про порушення ПДР не підтверджена складенням відповідного протоколу.

Звертає увагу, що порушено його право на захист, оскільки через перебування в ЗСУ, не мав можливості надати пояснення. Проте суд позбавив його такої можливості, проігнорувавши клопотання про зупинення провадження у справі на період проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації.

Вказує, що посилання судді на те, що ОСОБА_1 під час розгляду вказаної справи для захисту своїх інтересів міг скористатися правом на правову допомогу адвоката, однак цього не зробив, а також, не скористався правом прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, не є обґрунтованим, оскільки право мати захисника, користуватися його допомогою і право брати участь в судовому засіданні та давати пояснення, хоча стосуються права на захист, в будь-якому випадку не є тотожними чи взаємовиключними. Право давати усні пояснення є нерозривним з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і по своїй суті не може бути реалізоване захисником. А також враховуючи перебування ОСОБА_1 в зоні бойових дій в процесі виконання завдань за призначенням, унеможливило його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки звичайний мобільний зв`язок для останнього був недоступний.

Наголошує, що в протоколі відсутня чітка вказівка про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чи як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому обвинувачення є неконкретним.

Зазначає, що працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 встановлений законом порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснили право пройти огляд в закладі охорони здоров`я, як у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так у разі її незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Також зазначає, що ОСОБА_1 жодним чином не був відсторонений поліцейськими від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів факт вчинення ним цього адміністративного правопорушення.

Вказує, що у протоколі не вказано відомості щодо відеозаписів, щоб це дозволило їх ідентифікувати, чи технічний засіб, яким здійснені відеозаписи.

Крім того під час проходження огляду та складення протоколу були відсутні свідки чи інші очевидці, які могли б повідомити про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наголошує, що ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу та не було роз`яснено його права.

До початку судового засідання подано клопотання про відновлення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 перебуває у відпустці та має можливість взяти участь в судовому засіданні. Вказане клопотання задоволено, оскільки перестали існували обставини для зупинення провадження по справі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат Бойчук Н.В. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Просили задовольнити апеляційну скаргу з мотивів викладених у ній.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 є слушним, оскільки на час прийняття рішення Верховинським районним судом Івано-Франківської області - 10 лютого 2025 року, ОСОБА_1 був призваний по мобілізації з 25 лютого 2022 року у військову частину НОМЕР_2 , що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою від 25 листопада 2024 року №2361 (а.с. 50), а тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість розгляду у його відсутності, оскільки як вбачається з наданої суду довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 від 20 лютого 2025 року № 269 (а.с.109), згідно якої ОСОБА_1 упродовж 2024 року неодноразово залучався до виконання завдань оборонного характеру, перебуваючи у службових відрядженнях на території Житомирської, Київської та Донецької областей в період проведення судових засідань. Зокрема: судове засідання, призначене на 06 червня 2024 року, охоплюється періодом участі ОСОБА_1 у зазначених заходах з 12 березня по 25 червня 2024 року; судове засідання від 03 липня 2024 року припадає на період його участі у таких заходах з 29 червня по 09 липня 2024 року; судове засідання, призначене на 26 липня 2024 року, фактично збігається з початком його чергового відрядження, у межах якого він брав участь у заходах з 28 липня по 13 вересня 2024 року; судове засідання, призначене на 04 вересня 2024 року, також припадає на цей самий період участі - з 28 липня по 13 вересня 2024 року; судове засідання, призначене на 26 вересня 2024 року, охоплюється наступним періодом його участі - 3 24 вересня по 09 жовтня 2024 року; судове засідання, призначене на 30 жовтня 2024 року, припадає на період участі 3 19 жовтня по 13 грудня 2024 року; судове засідання, призначене на 19 листопада 2024 року, так само охоплюється періодом з 19 жовтня по 13 грудня 2024 року.

Крім того, як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10116, виданої КНП «Косівська центральна районна лікарня» (а.с. 110), у період, коли було призначено судове засідання 17 грудня 2024 року, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17 по 30 грудня 2024 року.

Також, у період, коли було призначено судове засідання 20 січня 2025 року, ОСОБА_1 проходив обстеження та лікування в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» а саме з 17 по 27 січня 2025 року, що підтверджується долученим оглядом лікарів та консультативні висновки спеціалістів, складені за відповідний період (а.с. 111, 112).

Вважаю, що вказані відомості підтверджують поважність причини неявки ОСОБА_1 в судові засідання і свідчать про те, що він об`єктивно був позбавлений можливості брати участь у вказаних судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції.

Також слід зазначати, що відповідно до довідки від 25 листопада 2024 року №2361 (а.с. 50) ОСОБА_1 призваний по мобілізації з 25 лютого 2022 року у військову частину НОМЕР_2 , що було законною підставою для задоволення клопотання про зупинення провадження судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального законодавства.

Суд першої інстанції належним чином не з`ясував поважність причин неявки ОСОБА_1 в судові засідання чим порушив його право на захист, що у свою чергу є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Разом з тим дослідивши матеріали справи, доходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки 08 травня 2024 о 19 год. 23 хв. керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 травня 2024 року серії ААД №585535 (а.с. 1) 08 травня 2024 о 19 год. 23 хв. в смт Верховина по вул. Гуцульського Повстання, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Верховинського РВП старшим сержантом поліції Бельмегою М.М., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився.

Твердження апелянта про те, що в протоколі відсутня чітка вказівки про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому обвинувачення є неконкретним не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України.

Крім того суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази та досліджує їх в своїй сукупності, тому такі недоліки не є суттєвим та не спростовують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, а саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину останньому.

Також не є слушним твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу та не було роз`яснено його права, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що він відмовився підписувати складені процесуальні документи, але не відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність копії такого протоколу у матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав таку копію, йому відомий зміст протоколу та він користується передбаченими законодавством правами.

Відсутність зафіксованого моменту роз`яснення прав ОСОБА_1 не доводить, що працівниками поліції не було роз`яснено йому його права. Також слід зазначити, що реалізація прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та під час розгляду справи судом, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції.

Передбачені чинним законодавством права, були реалізовані ОСОБА_1 , зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді.

Також не впливає на висновки суду той факт, що у протоколі не вказано відомості щодо відеозаписів та технічний засіб, які б дозволили їх ідентифікувати.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ВБР ВСР (а.с. 2) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.

В рапорті від 09 травня 2024 року (а.с. 3) поліцейський СРПП Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старший сержант поліції Бельмега М.М., доповідає начальнику про те, що перебуваючи в добовому наряді ним спільно із інспектором СРПП ст. лнт. поліції Сергієм Кіщуком з 08:00 годин 08 травня 2024 року по 08:00 годин 09 травня 2024 року. 08 травня 2024 року здійснювалось патрулювання в смт. Верховина Верховинського району, Івано-Франківської області на службовому транспортному засобі «РЕНО ДАСТЕР», р.н.з. НОМЕР_3 , щодо профілактики дорожнього руху. Так, біля 19:23 год. ними було зупинено транспортний засіб ШКОДА ОКТАВІЯ н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 ,згідно ст. 35 п.3 ЗУ Про національну поліцію оскільки водій ОСОБА_1 керував т.з. рухаючись по зустрічній смузі для руху. При спілкуванні з ОСОБА_1 останній пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на т.з, також в ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння відчутно запах алкоголю з порожнини рота, також порушення мови та порушення координації рухів. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою та використанням технічного засобу приладу «ДРАГЕР» АЛКОТЕСТЕР-6810 на, що ОСОБА_1 відмовився, також даному водієві було запропоновано пройти огляд в лікувальному закладі КНП ВБЛ ВСР, та водій ОСОБА_1 , також відмовився від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Під час виявлення та документування порушення було застосовано технічні засоби відеозапису нагрудну камеру. На підставі чого на ОСОБА_1 нами було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст.130 КУПАП за п. 2.5 ПДР. Посвідчення водія не вилучалося оскільки водій ОСОБА_1 пред`явив але не передав його для вилучення. Громадянина ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та обов`язками щодо розгляду адміністративної справи. Автомобіль враховуючи те, що він був зупинений на узбіччі проїзної частини дороги не перешкоджав іншим участи дорожнього руху не був евакуйований на майданчик тимчасового затримання, а залишено на місці зупинки.

Враховую, що рапорти поліцейських за своїм правовим змістом є документами, якими поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами. Тому твердження апелянта про те, що рапорт не може братись до уваги під час розгляду справи не є слушним.

На відеозаписах, які містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 4), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі на подальшу зупинку транспортного засобу марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням ПДР, а саме керування автомобілем на зустрічній смузі для руху. Після зупинки транспортного засобу працівники поліції підійшли до автомобіля, оголосили водієві причини зупинки та повідомили про безперервну відеозйомку. Далі працівники поліції перевірили документи у водія ОСОБА_1 , який повідомив що є військовослужбовцем. Далі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою сертифікованого приладу, але від такого ОСОБА_1 відмовився. Після відмови працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 від такого також відмовився. Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також зафіксовано складання процесуальних документів, оголошення їх змісту ОСОБА_1 , який відмовився відписувати документи.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції незаконно здійснили зупинку його незаконного та безпричинно, оскільки вказівка про порушення ПДР не підтверджена складенням відповідного протоколу не є слушним, оскільки відеозаписами підтверджено зупинку транспортного засобу марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням ПДР, а саме керування автомобілем на зустрічній смузі для руху, про що було оголошено водієві працівниками поліції.

Крім того причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови особи від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений поліцейськими від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів факт вчинення ним цього адміністративного правопорушення не є слушним, адже ці обставини не підлягають встановленню, перевірці, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови ОСОБА_1 від огляду у встановлений законом спосіб.

Голослівним є твердження апелянта про те, що працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 встановлений законом порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснили право пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки з відеозаписів вбачається, що працівники поліції, після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, запропонували та роз`яснили ОСОБА_1 можливість пройти такий огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 від такого також відмовився.

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У даному випадку працівниками поліції було застосовано технічні засоби відеозапису, а тому твердження апелянта, що під час проходження огляду та складення протоколу були відсутні свідки чи інші очевидці, які могли б повідомити про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи не є слушним.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу і йому, як водію транспортного засобу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння на таку пропозицію водій відмовився. Після відмови працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 від такого також відмовився.

Такі дії ОСОБА_1 правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та стали підставою для оформлення протоколу.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 від суду не ухилявся, оскільки був призваний на військову службу по мобілізації і перебуває на військовій службі, вважаю, що підстави для зупинення перебігу строків давності у даному випадку відсутні.

Таким чином оскільки з часу вчинення правопорушення 08 травня 2024 року строк давності, що передбачений ст. 38 КУпАП, а саме ч. 6 один рік з дня його вчинення правопорушення минув, справа підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, без призначення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Бойчук Надії Василівни задовольнити частково.

Постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло