Справа № 154/3353/25 Провадження №33/802/727/25 Головуючий у 1 інстанції:Вітер І. Р.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 23 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Володимирського міського суду Волинської області від 23.09.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 12.08.2025 року о 21:38 годині в місті Володимирі Волинської області по вулиці Олександра Олеся керувала автомобілем марки «AUDI 100», р.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку відмовилась, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.32-34)

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що вона безпосередньо участі в судовому засіданні не приймала, копію постанови отримала за запитом безпосередньо в суді 02.10.2025 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Після ознайомлення з повним текстом оскаржуваної постанови, нею підготовлено апеляційну скаргу та подано її до суду 13.10.2025 року. Просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та прийняти апеляційну скаргу до провадження суду (а.с.46-47).

В поданій апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, не звернув увагу на те, що протокол було складено поліцейськими без присутності двох свідків, що на її думку, свідчить про його недопустимість. Звертає увагу на те, що ніяких ознак сп`яніння у неї не було, вона була втомлена та фізично виснажена, про що свідчить відео. Також матеріали справи не містять документального підтвердження правомірності зупинки її транспортного засобу.

Зауважує на те, що надані відеоматеріали, відзняті на бодікамеру, є перерваними, не повністю відображають подію та обстановку при виявленні адміністративного правопорушення, що вказує на порушення працівниками поліції Інструкції № 106 про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото-, кінозйомки і відеозапису, а будь-які дані про фіксацію її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння без застосування технічних засобів відеозапису в присутності двох свідків відсутні. Крім того, під час розгляду справи з нею спілкувався один поліцейський, а протокол склав інший.

Звертає увагу, що після зустрічі з поліцейськими, прийшовши до тями після стресу, самостійно здала у лікарні кров для аналізу на вміст алкоголю, якого виявлено не було. Протокол не містить посилань на технічний засіб на який було здійснено відеозапис, а отже він не може вважатись належним та допустимим доказом у справі.

Просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв?язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.37-45).

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала останні з мотивів, викладених в них, та просила їх задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі доводів суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 421199 від 12.08.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.08.2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

- відеозаписом події із нагрудної боді - камери інспектора поліції та відеореєстратора з службового автомобіля працівників поліції (а.с.8).

Згідно довідки, складеної старшим інспектором САП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Недільським А., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС ІПНП громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала посвідчення водія за місцем проживання серії НОМЕР_3 від 26.09.1999 року (а.с.7).

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими, немає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Щодо доводів апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння особи ОСОБА_1 проводився без присутності двох свідків є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до положень п.4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1395 від 07 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у п.10 протоколу серії ЕПР1 №421199 зазначено, що було здійснено технічний засіб відеозапису: 6472. При цьому, досліджений відеозапис фіксації правопорушення є безперервним. Також, відеозапис не містить ознак монтажу чи інших недоліків, які б давали суду підстави для визнання його недопустимим доказом, а відображені на ньому події, апелянт під сумнів не ставить. Слід зауважити, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

До матеріалів справи долучено відеозаписи, зміст яких є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на них інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. На відеозаписах зафіксовано всю подію правопорушення, яка стосується підстав зупинки транспортного засобу, обставин відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а якість зйомки є достатньою та такою, що виключає сумніви щодо оцінки зафіксованих подій.

Доводи апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу під її керуванням не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив причину зупинки не включення сигналу покажчика повороту при зміні смуги руху (перестроюванні) та не реагування на проблисковий маячок поліцейського автомобіля.

Не заслуговують на увагу суду доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для вимоги у проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння через відсутність в останньої ознак алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за суб`єктивною оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм. Суд не уповноважений переоцінювати зовнішні ознаки особи лише за матеріалами відеофіксації. Спростувати підозру поліцейського про перебування водія в стані наркотичного чи алкогольно сп`яніння можливо у встановленому законом порядку, пройшовши відповідний медичний огляд в закладі охорони здоров`я. Окрім цього, незгода водія із ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення та незгода із виявленими ознаками сп`яніння не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння та не впливає на причину зупинки, тощо.

Подана до місцевого суду ОСОБА_1 довідка про результати токсикологічного дослідження № 2321 КП «Волинська обласна психіатрична лікарня», до уваги не приймається з огляду на характер і склад правопорушення, яке ставиться їй у вину згідно складеного протоколу та доведення цієї вини належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, а саме, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 , адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимирського міського суду Волинської області від 23 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 23 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.