КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/5031/2025 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві Шумейка Дмитра Олександровича та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року, постановлену при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Окремою ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року зазначено про необхідністьвжиття відповідних заходів реагування шляхом повідомлення Начальника Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, Начальника ГУНП у м. Києві та Голови Національної поліції України щодо обставин, викладених в цій ухвалі.

Не погоджуючись з вказаною окремою ухвалою суду першої інстанції, 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, у якій просила скасувати окрему ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року.

Крім того, не погоджуючись з вказаною окремою ухвалою суду першої інстанції, 05 вересня 2025 року начальник ГУНП у м. Києві Шумейко Д.О. подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати окрему ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг вказували на те, що звернення по спецлінії «102» не є зверненнями у розумінні Закону України «Про звернення громадян», а тому посилання суду на Закон України «Про звернення громадян» та Порядок № 930 є безпідставним та помилковим.

Звертають увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції жодним чином не наводить жодних належних та допустимих доказів на підтвердження слів ОСОБА_2 щодо того, що дії поліцейських не відповідали вимогам законодавства.

У своїх апеляційних скаргах ОСОБА_1 та начальник ГУНП у м. Києві Шумейко Д.О. зазначають, що на момент події ОСОБА_2 вчиняв дрібне хуліганство та чинив злісну непокору вимозі поліцейського, за що відносно нього і були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 173 КУпАП, а тому у поліцейських були наявні законодавчі підстави для його адміністративного затримання, що відповідає вимогам КУпАП та спростовує висловлювання ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо неправомірного та безпідставного його затримання поліцейськими.

Також доводи апеляційних скарг обгрунтовані тим, що огляд та вилучення мобільного телефону у ОСОБА_2 відбувались на підставі вимог КУпАП, а не зазначення про це у протоколі про адміністративне правопорушення не є недоліком зі сторони поліцейського, оскільки за цим фактом складено окремий протокол про огляд та вилучення речей.

ОСОБА_1 та Лаврінець О.О. , яка представляла інтереси ГУНП у м. Києві, у судовому засіданні доводи апеляційних скарг підтримали та просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у доводах апеляційних скарг.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та представника ГУНП у м. Києві - Лаврінець О.О., перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.

Окрема ухвала є процесуальним рішенням, яким суд реагує на виявлені порушення закону, що допущені у ході провадження у справі, причини та умови які сприяли таким порушенням, ухвалюється у передбачених законом випадах, є обов`язковою для виконання обов`язковості і передбачає відповідальність у випадку її невиконання.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції не врахував те, що чинний КУпАП не містить такого інституту судового реагування, як окремої ухвали, відтак можливості постановлення окремої ухвали положеннями КУпАП не передбачено.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що дії працівників поліції не відповідають вимогам Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та інших нормативно-правових актів в частині реагування на анонімне звернення, незаконного вилучення мобільного телефону, затримання, яке значно перевищувало законодавчо встановлені строки, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а саме: відомостями щодо повідомлення про адміністративне правопорушення на спецлінію «102», у змісті якого зазначено: «нічний заклад - голосно лунає музика у День жалоби» (а.с. 3-5), протоколом огляду та вилучення, відповідно до якого було вилучено мобільний телефон «Айфон 15pro» (а.с. 75), що відповідає ст. 265 КУпАП та рапортом капітана поліції Олени Лєонової, з якого вбачається, що ОСОБА_2 було доставлено о 23 год. 00 хв. до Голосіївського УП для встановлення обставин, а звільнено після складання матеріалів о 00 год. 50 хв. (а.с. 77).

Вищенаведене вказує на незаконність постановлення судом першої інстанції окремої ухвали, а тому така підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві Шумейка Дмитра Олександровича та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на окрему ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року задовольнити та ухвалити нову постанову.

Окрему ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «21» жовтня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко