Справа № 308/9198/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника адвоката Товт М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, 23.06.2025 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Митній біля буд.№ 27 в м. Ужгороді та виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.13 ПДР України, чим вчинила правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду в частині позбавлення її права керування транспортними засобами. Зазначає, що на момент винесення постанови ОСОБА_1 , не мала і ніколи не отримувала посвідчення водія на керування транспортними засобами. Вважає, що позбавлення права є юридично неможливим та суперечить вимогам законодавства.

Заслухавши пояснення захисника адвоката Товт М.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 371022 від 24.06.2025 року, схемою місця ДТП, переліком пошкоджень транспортного засобу марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , отриманих внаслідок ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 23.06.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23.06.2025 рокута іншими матеріалами справи.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а тому відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо застосування до неї суворішого виду стягнення, а саме позбавлення права керування транспортним засобом - є слушними, з огляду на таке.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, - накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, суд врахував характер вчиненого правопорушення та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля його виховного впливу і запобігання вчинення ним нових правопорушень.

При цьому, за наявності в санкції ст.124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 визнала свою вину, щиро розкаялася, до адміністративної відповідальності раніше не притягалася, відшкодувала шкоду потерпілій стороні в повному обсязі, що підтверджується нотаріально завіреною заявою потерпілого. Є студенткою вищого навчального закладу, позитивно характеризується по місцю навчання, обставин, які обтяжували б іі відповідальність, у справі не встановлено.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 до набрання оскаржуваною постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2025 року законної сили, успішно здала іспити та отримала посвідчення водія категорії В серії НОМЕР_3 від 16.07.2025 року.

Наразі ОСОБА_1 постійно використовує транспортний засіб для власних потреб, адже зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , а навчається на інженерно-технічному факультеті ДВНЗ «УЖНУ» в м. Ужгороді та потребує автомобіль в тому числі, і як засіб доїзду на навчання, а тому позбавлення її права керування транспортними засобами ставить її у надто скрутне становище.

Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувалася, визнала свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, , а також відсутність суттєвих негативних наслідків її дій та обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за можливе змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах, передбаченою санкцією ст.124 КУпАП і застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага