Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Гапончука В.В.,

з участю

захисника ОСОБА_1 Шумського Б.А.,

іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Мосюка Віталія Сергійовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.09.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.07.2025 року о 18 годині 20 хвилин в місті Луцьку по вулиці Задворецька, 1А, керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенс Атего» д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з прилеглої території двора будинку по вулиці Задворецька, 1а, не надав дорогу автомобілю марки «Фольцваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася по вулиці Задворецька та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимог, передбачених п.10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КпАП України (а.с.28-29).

Не погоджуючись із постановою суду захисник Мосюк В.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона ухвалена з істотним порушенням норм процесуального права, внаслідок неповного та однобічного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідності висновку суду фактичним обставинам та неправильного застосування норм матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, яка б встановила об`єктивну істину ДТП.

При цьому, судом не в повній мірі, згідно вимог Правил дорожнього руху України, оцінено дії іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , а схема місця ДТП від 24.07.2025 року складена вкрай поверхнево та є неінформативною, а відтак є неналежним та недостатнім доказом для притягнення особи до відповідальності, оскільки вона не фіксує ключових об`єктивних даних (слідів гальм, нерухомих об`єктів місцевості, тощо).

Також звертає увагу суду на те, що фототаблиця до протоколу містить розбіжності у даті ДТП та місці події, що вказує на те, що вона є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Просить скасувати постанову та у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі закрити у зв`язку відсутності в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення (а.с.36-45).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги; заслухавши захисника, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; іншого учасника ДТП, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила; приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 401564 від 24.07.2025 року (а.с.1);

- схемою місця ДТП від 24.07.2025 року (а.с.2);

-фотознімками ДТП від 24.07.2025 року (а.с.3-6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 24.07.2025 року (а.с.7, 8).

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Твердження ОСОБА_1 та його захисника, які містяться в апеляційній скарзі, а також дані ними під час апеляційного розгляду, суд не бере до уваги, оскільки вважає їх намаганням уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, яка б встановила об`єктивну істину ДТП, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Місцевий суд відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення у справі судової автотехнічної експертизи вказав на те, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів для з`ясування обставин справи та прийняття кінцевого рішення, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

В ході розгляду справи апеляційним судом захисник надав висновок експертного дослідження № ЕД-19/103-25/12738-ІТ від 17.10.2025 року та просив долучити його до справи як належний доказ невинуватості ОСОБА_1 в ДТП. Апеляційний суд зазначає, що наданий висновок експерта підтверджує сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, і жодним чином не спростовує мотивів суду про винуватість ОСОБА_1 , оскільки крім того вказує про порушення останнім п.10.2. ПДР.

Таким чином за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки він порушив приписи п.10.2 ПДР у вигляді порушення правил виїзду на дорогу із житлової зони, дворів, стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій та створив небезпеку для дорожнього руху, що і стало причиною ДТП, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст.279, 280 КпАП України не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КпАП України, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд прийшов до вірного висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, яке буде необхідне і достатнє для виховання особи та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.294 КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мосюка Віталія Сергійовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.