Справа № 515/1507/25
Провадження № 3/515/1881/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янова О.А., розглянувши матеріали, які надійшла від Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, рнокпп НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2025 року приблизно о 14 год 45 хв ОСОБА_1 ухилилася від обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2010 року народження, яка 19 вересня 2025 року приблизно о 14 год 00 хв, знаходячись на АДРЕСА_1 , вчинила психологічне насильство відносно своєї сестри ОСОБА_3 , 2007 року народження, а саме ображала її нецензурною лайкою, внаслідок чого їй могла бути завдана психічному здоров`ю сестри. Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП повторно протягом року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22). У своїй заяві від 22.09.2025 року просила справу слухати без її участі, оскільки з`явитися до суду не може у зв`язку з сімейними обставинами. Зі складеним протоколом згодна, вину визнає.

Крім того, ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи 23 жовтня 2025 року повідомлена через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.20).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , яка знаючи про наявність щодо неї адміністративного протоколу за ч. 3 ст. 184 КУпАП, уникає від явки до суду та не повідомила про причину неявки, не подала будь яких заяв. Таку поведінку суд розцінює як спосіб зволікання з розглядом справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що під час розгляду справ про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 184 цього Кодексу не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , яка не прибула на судові виклики.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №756416 від 22.09.2025 року; рапортом інспектора српп Відділення поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Башкова М.В. про реєстрацію правопорушення від 19.09.2025 року, вчиненого неповнолітньою ОСОБА_2 ; заявою та письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 від 19.09.2025 року щодо обставин виявленого адміністративного правопорушення, вчиненого її неповнолітньою сестрою ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_2 з викладенням обставин вчиненого та визнанням вини; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19.09.2025 року; постановою Саратського районного суду Одеської області від 17 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП.

Зазначені докази підтверджують факт вчинення неповнолітньою ОСОБА_2 , якій на момент вчинення адміністративного правопорушення виповнилося 15 років, діяння, яке має ознаки адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідальність за частиною третьою статті 184 Кодексу настає за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей у випадку вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Таким, чином сукупність наведених доказів доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до санкції ч.3 ст. 184 Кодексу невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей у випадку вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, яка будучи протягом року притягнутою до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, висновків для себе не зробила, її посередню характеристику, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі в межах санкції ч.3 ст.184 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 40-1, ч.3 184, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп на користь держави.

Штраф стягнути за наступними реквізитами: Татарбунарська міська ТГ, отримувач: ГУК в Од.обл./м.Татарбун./21081100, , банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA0015732, код КДБ: 21081100.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави (стягував Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять) грн 60 коп. за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001,код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Суддя О.А.Дем`янова