Справа № 159/6401/25
Провадження № 3/159/2784/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 виданий 21.12.2019 органом 0717, РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працевлаштований,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №603589 від 06.09.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 06.09.2025 о 21.25 годині за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме умисні дії, які полягали у штовханнях, ображанні нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного болю, але не завдав тілесних ушкоджень та психологічних страждань, внаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 заперечив. Пояснив, що дочка співмешканки ОСОБА_3 після тривалої, понад рік, відсутності приїхала до своєї матері і почала втручатися у його з ОСОБА_2 сімейне життя, у зв`язку з чим між ним та співмешканкою почали псуватися відносини. Після чергового конфлікту він залишив житло, а 06.09.2025 ввечері прийшов на квартиру, щоб забрати свої особисті речі. Співмешканка не хотіла його відпускати, тому вихопила з його рук речі. Він намагався їх відібрати. ОСОБА_3 , яка була присутня в цей час у квартирі, почала його ображати нецензурною лайкою, звинувачувати у неправомірних діях по відношенню до своєї матері і викликала поліцію. ОСОБА_1 заперечив факт нецензурної лайки та будь-яких протиправних дій по відношенню до співмешканки. Повідомив, що на сьогодні дочка ОСОБА_2 знову поїхала, а він з співмешканкою проживають разом.

Заявник ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_2 на виклики до суду не з`явилися (рекомендовані повідомлення №963, R62).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши долучений до протоколу відеозапис, суддя дійшла такого висновку.

Адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 7 Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

За матеріалами справи ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення домашнього насильства у формі психологічного та фізичного щодо співмешканки.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.п.3, 4, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями наведеного Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладений на суд.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, наданий електронний рапорт поліції від 06.09.2025, та письмові пояснення заявника ОСОБА_3 від 06.09.2025.

Разом з тим, електронний рапорт не є письмовим доказом в розумінні статті 251 КУпАП, він сформований лише за повідомленням заявника. Остання на виклик до суду не з`явилася, обставини події не конкретизувала.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 як у день події, так і в суді не визнав.

Інші докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо співмешканки у матеріалах справи відсутні.

Зокрема, у матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_2 , остання також не з`явилася до суду.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який прибув на виклик зафіксовано, що ОСОБА_1 зустрічав поліцейських у під`їзді будинку. Він поводив себе спокійно, давав пояснення, аналогічні тим, що в судовому засіданні, пояснював, що напередодні пішов з дому, щоб уникнути скандалу з дружиною та її донькою, а повернувся до квартири лише, щоб забрати свої особисті речі, однак ОСОБА_2 його не відпускала.

На відео ОСОБА_2 відмовилася писати заяву про вчинення її співмешканцем відносно неї домашнього насильства.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є достатнім доказом вчинення особою вказаного правопорушення.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 повідомив обставини події, які суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність цих обставин, які узгоджуються зокрема з відеозаписом події, не можливо залишити поза увагою суду, і вони є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що викладена у протоколі серії ВАВ №603589 від 06.09.2025 фабула адміністративного правопорушення за об`єктивною стороною не відповідає диспозиції частини статті, інкримінованої ОСОБА_1 , оскільки останньому ставиться у провину вчинення домашнього насильства, тобто умисних дій, внаслідок яких могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

19.12.2024 набули чинності зміни до КУпАП, внесені відповідно до закону № 1604-IX від 01.07.2021, № 3733-IX від 22.05.2024, згідно із якими фабула ч. 1 статті 173-2 КУпАП, передбачає вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто диспозиція ст. 173-2 КУпАП в новій редакції передбачає обов`язкову наявність факту «завдання шкоди» як наслідку протиправних дій. Відсутність у протоколі та матеріалах справи таких доказів, а лише припущення про можливість її завдання, унеможливлює встановлення повного складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 (заява № 36673/04) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

Провадження у справі необхідно закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини першої статті 247, статтями 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

у х в а л и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяТ. В. Денисюк