ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2236/24

Провадження № 33/820/514/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

За постановою суду 30.11.024 о 18 год. 05 хв. в с. Медведівка, по вул. Центральна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою провадження по справі стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт звертає увагу, що матеріали справи не містять, передбачені законом, підстави для зупинки транспортного засобу. Судом не взято до уваги, що на представленому відео не видно, що саме за автомобіль був, його номерний знак, а також хто був за кермом автомобіля, тому апелянт вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушеннями встановленого законом порядку. Апелянт вказує, що суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при внесенні оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 , на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши докази, надані відділенням поліції № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 0, 78 % проміле. Також, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у «КНП Волочиська багатопрофільна лікарня».

Згідно з висновком лікаря № 94 від 30. 11. 2024, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №278310 від 22.03.2025 слідує, що 30.11.024 о 18 год. 05 хв. в с. Медведівка, по вул. Центральна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд, зі згоди водія, проводився у закладі охорони здоров`я лікарем-наркологом, у встановленому законодавством порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується медичним висновком № 94 КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня», результат становить 0,56‰ (а.с. 1), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема даними:

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest 6810» від 30.11.2024, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння 0,78 проміле;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 94 від 30.11.2024, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння 0,56 проміле;

- відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 30.11.2024, на якому зафіксовано проходження процедури огляду на стан алкогольного сп`ягніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» із результатом огляду 0,78 проміле, та в медичному закладі «КНП Волочиська багатопрофільна лікарня».

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зазначені докази є належними, допустимими, у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та спростовують твердження апелянта про незгоду його з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Твердження апелянта про те, що судом не взято до уваги, що представлене відео не містить, який саме автомобіль зупинили, його номерний знак та хто керував ним, є безпідставним, оскільки факт неможливості чітко ідентифікувати транспортний засіб на відеозаписі не спростовує законність проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відео фіксація не є єдиним і виключним доказом у справі, а обставини встановлюються сукупністю допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП та Інструкції МВС і МОЗ, і його дійсність не залежить виключно від якості відеозапису, якщо є інші підтвердження правопорушення.

Щодо доводів про безпідставність зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також, слід наголосити, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.

Суд першої інстанції перевірив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення та прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, так як він розумів суть висунутого йому обвинувачення та здійснював захист від нього.

Всі інші доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі та захисником в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні цього правопорушення, не заперечував керування вказаним транспортним засобом, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння, просив пом`якшення відповідальності, з огляду на стан здоров`я дружини, щире каяття.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.