Номер провадження 3/521/4457/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Поліщук І.О., при секретарі Коржеван В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18.06.2025 року в м. Одеса вул. Львовська 35 приблизно о 06:00 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом електросамокатом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу 001415 від 21.06.2025 року, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, яке вчиняє повторно протягом року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №372118 від 25 червня 2025 року, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, а саме шляхом направленням судової повістки на адресу, яка зазначена в матеріалах про адміністративне правопорушення.

Через «Електронний суд» представник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Ільїчов С.Д., надав клопотання, в якому зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, останній не є безперервним та складається з трьох різних частин не пов`язаних між собою фрагментів. Так, перший відеозапис фіксує рух службового транспорту поліцейських в невідомому напрямку, другий відеозапис фіксує лише факт спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції та пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, необхідність проходження якого була обґрунтована поліцейським наявністю інформації щодо особи ОСОБА_2 про складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Третій відеозапис фіксує події які відбувались вже в приміщенні медичного закладу. Проте, жоден з трьох відеозаписів не містить доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 у час та місці, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дійсно керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, доказів, які би указували на те, що поліцейські безпосередньо зупиняли самокат під керуванням ОСОБА_2 .

Адвокат звертає увагу суду на те, що поліцейськими жодні ознаки сп`яніння не перевірялись та ОСОБА_2 не повідомлялись і такі взагалі не вказані ані в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні у висновку щодо результатів огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу поліцейським взагалі не долучено. Такі дії працівників поліції явно суперечать наведеним вимогам Інструкції та ч.1 ст.266 КУпАП. Також, просить суд врахувати, що доставлення до медичного закладу ОСОБА_2 здійснювалось вже екіпажем працівників поліції в іншому складі, що підтверджує долучений до матеріалів справи відеозапис, зміна у складі поліцейських, яка здійснювала доставлення ОСОБА_2 відбувалася без жодного обґрунтування та без зазначення поважності причин (закінчення зміни, виклику на іншу подію тощо), що ставить під сумнів дотримання поліцейськими вимог статті 259 КУпАП та порушує принцип безперервності процесуальних дій, що є істотним порушенням процедури і має наслідком визнання дій поліції неправомірними. Окрім цього просить суд визнати неналежним доказом долучений до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду від 21.06.2025, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не обвинувачується в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а констатовано факт керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що за своєю суттю не є ідентичним до змісту формулювання «керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу суду, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було направлено до суду з кваліфікацією дій за ч.3 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які двічі протягом року піддавалися адміністративному стягненню за керування у стані сп`яніння), проте до матеріалів справи уповноваженою особою було долучено заяву з проханням розглядати справу за ч.2 ст.130 КУпАП, посилаючись на допущену помилку при кваліфікації дій. Вказані дії свідчать на суттєві та грубі порушення поліцейськими процесуального порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості виправлення істотної помилки допущеної при кваліфікації дій особи шляхом подання окремої заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, керування транспортними засобами особою в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до 2.5,п.2.9 а, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Відтак, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом б) частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається повторно протягом року до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Суд оцінює докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, та вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №372118 від 25 червня 2025 року складено відносно ОСОБА_1 ;

- довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 18 червня 2025 року, документ посвідчення водія українське НОМЕР_2 виданий з 23 червня 2022 року по 23 червня 2052, категорія А з 23.06.2022, категорія В з 23.06.2022, категорія С1 з 23.06.2022, категорія С з 19.06.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- довідкою Управління патрульної поліції в Одеській області про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, вбачається, що згідно звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 18 червня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП: - постановою Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2024 по справі № 947/33183/24 за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Адміністративне правопорушення вчинено 04.10.2024 року;

- довідкою про належність транспортного засобу, відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 18 червня 2025 року транспортний засіб Електросамокат не належить громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001415 від 18 червня 2025 року о 06 годині 25 хвилин, дата заповнення 21 червня 2025 року, ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноіди, фенілалкіламінаті);

- повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 18.06.2025 року;

- заявою інспектором взводу №1 рота №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП;

- відеозаписом з місця події №47659, 474930, 230737.

Зазначені докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених в матеріалах справи обставин адміністративного правопорушення не вбачається, оскільки вони є повними, послідовними та повністю узгоджуються між собою.

Заперечення представника ОСОБА_1 , що відео з боді камер не є безперервним та складається з трьох різних частин не пов`язаних між собою фрагментів, суд вважає неспроможними, з огляду на те, що інформація, яка міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Що стосується інших заперечень адвоката суд вважає їх несуттєвими та такими, що жодним чином не спростовують факту керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , відтак не заслуговують на увагу суду.

Відтак, матеріали справи не містять доказів про суттєві порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Згідно санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає набезпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, суд дійшов висновку, що санкція ч.2ст.130 КУпАП передбачає одночасне застосування накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,0 гривень (тридцять чотири тисячі грн.00коп.) та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,0 гривень (тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

(Реквізити для оплати штрафу: Отримувач: ГУК в Од. обл./Одеська обл./21081300 Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО):899998, Номер рахунку: UA0015001 Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

(Реквізити для оплати судового збору: Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО): 899998 Номер рахунку: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно і з ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповіднійстатті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Головуючий Поліщук І.О.