ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2625/25 Справа № 175/91/25 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Полянчука В.Б. на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року, ОСОБА_1 07.11.2024 року о 13:05 год. у с. Шевченко, Дніпропетровська область, Дніпровський район траса М30959 км керував автомобілем Ford Focus, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі захисник Полянчук В.Б. просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, вирішити питання щодо можливості застосування аналогії закону, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що відомості, викладені у протоколі, не відповідають дійсності та повністю спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом та поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом Ford Focus нз PL SK76006 а ні о 13 год. 05 хв., оскільки в цей час автомобіль перебував в нерухомому стані і двигун автомобіля навіть не був приведений у дію, ані об 11 год. 00 хв.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що інспектор патрульної поліції вніс до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№ 168152 від 17.11.2024 року недостовірні відомості, а тому захист просить суд визнати протокол серії ЕПР1 № 168152 від 17.11.2024 року, неналежним та недопустимим доказом.

Також зазначає, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він повідомляв інспектора національної поліції, що отримав наказ від командира, який він і виконував в момент зупинки Т3, та в ході спілкування з працівником поліції, останні намагались провести огляд ОСОБА_1 незважаючи на його зауваження про неможливість проведення огляду співробітниками національної поліції військовослужбовця при виконання службових обов?язків, та незважаючи на вищезазначене, співробітники нацполіції вирішили, що вони уповноважені на проведення подібного огляду військовослужбовця без виклику ВСП, та з метою якнайшвидше виконати наказ командира у зв?язку із необхідністю, ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан сп?яніння.

Вказує, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в момент зупинки співробітниками поліції виконував обов?язки військової служби, огляд на стан сп?яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції, через що вважає, що вимога до ОСОБА_1 щодо проходження огляду є безпідставною та протиправною, а результати проведеного огляду є недійсними та свідчать про неприпустимість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а після ознайомлення його зі змістом протоколу, співробітники поліції зазначили, що його більше не затримують та він може продовжити їхати та виконувати наказ, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи письмової розписки про передачу транспортного засобу іншій особі або підтвердженого факту евакуації транспортного засобу.

Акцентує увагу суду, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис з портативних відеореєстраторів, що виключає можливість в повній мірі дослідити обставини справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було направлено на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я після його відмови від огляду на місці.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 168152 від 17.11.2024, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на вимогу співробітників поліції, які виявили в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, пройти огляд в установленому законом порядку, а саме у медичному закладі, відмовився.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що фактичні обставини справи належним чином не встановлені, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини, що мали місце 07.11.2024 року о 13 год. 05 хв. та відеозаписом події, відповідно до якого водій ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції виявляв ознаки наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, у зв`язку із чим щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги вищенаведене, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо правильності встановлення судом фактичних обставин справи та доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Посилання захисника на необхідність здійснення адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 як військовослужбовця виключно уповноваженими особами Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, не грунтуються на законі, оскільки згідно із ч. 1 ст. 15 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть на загальних підставах.

Посилання захисника на неповноту наданого відеозапису суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки обставини, що мають значення для справи, цим відеозаписом зафіксовані у достатньому обсязі.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, не спростовують вищенаведених обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 , відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним переглядом не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Разом з цим, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір він, як військовослужбовець під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з постанови суду першої інстанції посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Полянчука В.Б. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити, з резолютивної частини виключити посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, в решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця