ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючої, яка перебувала на осаді з 23.06.2023 року по 24.08.2023 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (м. Сторожинець) ЧРУ П ГУНП в Чернівецькій області, захисника Алексюка О. В., та прокурорів: Гриціва В. А., Ревеги К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Алексюка О. В. на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення №31 від 02 липня 2025 року, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язаного з корупцією, у відповідності до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, несвоєчасно, без поважних причин 29.03.2024 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» за 2022 рік (при встановленому строку її подання не пізніше 31.01.2024 року), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На вказану постанову захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Алексюк О. В. подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить скасувати оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн в дохід держави, та винести нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 723/2925/25 Головуючий у І інстанції: Пташник А. М.

Номер провадження: 33/822/532/25 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є такою, яка постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що склад правопорушення, пред`явлений ОСОБА_1 і зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає її відповідальність за діяння.

Звертає увагу суду на те, що ЧУ ДБВ не є уповноваженим органом, згідно вимог ст. 13-1 Закону №1700, а тому оскаржуваний протокол визначається як недопустимий і такий, що складений неуповноваженою особою.

Апелює, що здійснення заходів щодо моніторингу державного реєстру декларацій являється актом перевищення повноважень, оскільки дана компетенція відноситься до сектору запобігання корупції ГУНП в Чернівецькій області.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому міститься ряд недостовірних відомостей стосовно дати вчинення правопорушення, дати його виявлення, місця вчинення та уповноваженого органу на розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Алексюка О. В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, думку прокурорів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції було виконано в повному обсязі.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, районний суд дійшов висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та піддав її покаранню, з чим погоджується і апеляційний суд.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення №31 від 02 липня 2025 року, повідомленні про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій № 63/123/61/01-2024 від 13.02.2024 р. де зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП; - та іншими даними, які містяться в матеріалах справи.

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції під час розгляду справи, зважив на доводи особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, надав їм належну правову (юридичну) оцінку, будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального та процесуального права, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, відповідно до ст. 294 КУпАП, апелянтом не наведено.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та такими, які спростовуються доказами, покладеними в фабулу правопорушення, визнаного судом доведеним.

Щодо твердження про відсутність обізнаності ОСОБА_1 про необхідність подачі декларації після звільнення з посади, суд звертає увагу на положення статті 68 Конституції України, в якій зазначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була ознайомлена із зобов`язаннями працівника поліції та рекомендаціями щодо подання декларації при звільненні зі служби протягом наступного року після припинення діяльності в органах та підрозділах поліції, та з наслідками невиконання вказаного положення Закону України «Про запобігання корупції», що засвідчено її особистим підписом (а. с. 31-34; 35-37). Також, в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 з її підписом від 24.08.2023 р. про те, що останній було доведено до відома вимоги п. 2 ст. 45 Закону №1700 стосовно подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру (а. с. 38). Будь-яких поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік своєчасно судом не було встановлено.

Не знайшли свого підтвердження і апелювання захисника про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи, який підписаний особою, яка його склала.

Щодо позиції апелянта стосовно хибності визначення місця вчинення ОСОБА_1 правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно з приміткою до статті ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суб`єкт правопорушень у цій статті визначається за ознакою наявності у особи повноважень на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, якими така особа може володіти лише у зв`язку із зайняттям певної посади за місцем роботи, яким у даній справі був саме поліцейський сектор реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області.

Посилання захисника на постанову Верховного Суду від 26.10.2022 р. у справі № 947/6744/21 не є релевантними, оскільки у вказаній постанові касаційним судом було проаналізовано лише поняття «робочого місця працівника» яким є певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Тобто, це безпосередній простір, оснащений необхідними засобами праці, де робітник фактично здійснює свою діяльність. Натомість, місцем роботи логічно слід вважати конкретне підприємство, установу або організацію, розташовані в певній місцевості, де особа виконуватиме свою трудову функцію, в той час як в межах одного місця роботи працівник може мати кілька робочих місць залежно від характеру та умов виконання трудових функцій.

Всі інші апеляційні доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

З огляду на викладені обставини, зазначені в обґрунтування, поданої апеляційної скарги, доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів у правильності висновків районного суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта та скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Алексюка О. В., залишити без задоволення, а постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній