Справа № 132/1323/25
Провадження № 33/801/1046/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №301589 , ОСОБА_1 - повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, - 15 квітня 2025 року о 20год.07хв. по вулиці Соборній в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Ford Transit», д.н.з. « НОМЕР_1 », будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,6 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що він керував транспортним засобом без водійського посвідчення.

Крім цього, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що суд не повідомляв його про дату час та місце розгляду справи, він не знав про існування рішення суду, копію якого отримав лише 19 вересня 2025 року.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Встановлено, що справа розглядалась судом без участі ОСОБА_1 , а копію постанови він отримав лише 19 вересня 2025 року.

24 вересня 2025 року, тобто в десятиденний строк з моменту отримання постанови , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду , відповідно до статті 289 КпАП України підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №301589 ОСОБА_1 - повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, - 15 квітня 2025 року о 20год.07хв. по вулиці Соборній в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Ford Transit», д.н.з. « НОМЕР_1 », будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП..

Відповідно до пунктів 2.1(а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4121625 від 21.02.2025 року, ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, за фактом керування ним 21.02.2025 року транспортним засобом марки (моделі) «Ford Transit», державний номерний знак « НОМЕР_1 », будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відомостей про те, що постанова поліцейського серії ЕНА № 4121625 від 21.02.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. скасована, у матеріалах справи немає.

Отже, судом першої інстанції дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та йому необхідне право керування автомобілем для захисту держави значення не мають, оскільки відповідно до положень КУпАП, ці обставини не звільняють його від адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 126 КУПАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В той час, як ч. 5 ст. 126 КУпАП не передбачає самостійної кваліфікації правопорушення, а визначає лише додаткову, обтяжуючу відповідальність обставину, кваліфікацію правопорушення - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті.

Згідно ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Пунктом 3 розділу І «Загальні положення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено терміни, що вживаються в цій Інструкції, і мають такі значення: повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Отже, ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення за обтяжуючих обставин, що вказує на умисне нехтування ним положень Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної заявника про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, не повідомив ОСОБА_1 про дату час та місце розгляду справчи, чим позбавив його надання пояснень, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 надав згоду на отрримання судових повісток в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлень, та сам вказав свій номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 5).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.(Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" №3236/03 від 03.04.2008).

Умисне зазначення ОСОБА_1 неврного телефону та адреси, свідчить про використання ним прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи та небажання брати участь на всіх етапах розгляду справи. Більше того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано право висловити пояснення по суті порушення, заявити клопотання, тощо, однак він скористався ними на власний розсуд, не з`явився в судове засідання.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, зокрема, щодо факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є безпідставними.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування постанови суду.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук