ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/1655/25 Головуючий 1 інстанції: Березовська І.В.
Провадження №33/818/942/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисника Шатова С.О.,

- прокурора Кубаха М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Шатова С.О. на постанову Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України» та згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 21 січня 2025 року о 16-10 годині подав без поважних причин щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України» та згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 21 січня 2025 року о 16-56 годині подав без поважних причин щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України» та згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 21 січня 2025 року о 17-07 годині подав без поважних причин щорічну декларацію за 2023 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відтак, ОСОБА_1 не виконав вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Шатов С.О. просить скасувати постанову суду, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежитись усним зауваженням, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП ОСОБА_1 вчинив через тяжкі сімейні обставини, а саме: у жовтні 2023 року у його дружини виявили онкологічну хворобу, за станом здоров`я вона потребувала невідкладного оперативного втручання, декілька курсів хіміотерапії, важкої реабілітації та догляду. Крім цього, через активні бойові дії у регіоні малолітня дитина ОСОБА_1 також потребувала особливої уваги та піклування. Вказав, що ОСОБА_1 не слідкував за змінами в законодавстві та помилково вважав, що чинною лишається правова норма щодо призупинення декларування до скасування воєнного стану. В січні 2025 року останній дізнався про зміни в законодавстві, необхідність подання щорічних декларацій за 2021, 2022, 2023 роки та одразу їх подав. Зазначив, що ОСОБА_1 не мав не меті приховати інформацію про свій фінансовий стан або ухилитися від обов`язку подачі щорічних декларацій за 2021, 2022, 2023 роки. Наголосив, що наслідки діяння, виражені в невчасному подані декларацій, в даному випадку не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам осіб.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Шатов С.О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією №56, №57, №58 від 21 січня 2025 року; наказ Національної академії аграрних наук України №428-к від 12 грудня 2019 року; контракт з керівником підприємства, що є у державній власності від 12 грудня 2019 року, укладеним між Національною академією аграрних наук України та ОСОБА_1 на термін з 12 грудня 2019 року по 12 грудня 2022 року; додаткову угоду №1 до контракту від 12 грудня 2019 року між Національною академією аграрних наук України та ОСОБА_1 ; копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік, яка фактично подана 21 січня 2025 року о 16.10 годині; копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2022 рік, яка фактично подана 21 січня 2025 року о 16.56 годині; копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, яка фактично подана 21 січня 2025 року о 17.07 годині.

Наказом Президента Національної академії аграрних наук України від 12 грудня 2019 року №428-к ОСОБА_1 призначено директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України» з 16 грудня 2019 року.

Відповідно до п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини 1 цієї статті, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» посадова особа юридичної особи публічного права є голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідації комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права.

Відтак, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка не зазначена у п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно з абз.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, п.п.«а», «в», «г» п.2, п.4 ч.1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларації відповідно до цього Закону.

Частиною першою ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.2 ч.2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.

Підпунктом першим п.1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», немає обов`язку, передбаченого ст.45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, зазначений обов`язок поновлено.

Зокрема, згідно з її 2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів У країни про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Приписами ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністратвина відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: 21 січня 2025 року о 16-10 годині щорічну декларацію за 2021 рік; 21 січня 2025 року о 16.56 годині щорічну декларацію за 2022 рік; 21 січня 2025 року о 17.07 годині щорічну декларацію за 2023 рік.

Враховуючи вимоги п.2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 повинен був подати щорічні декларації за 2021, 2022, 2023 роки не пізніше 31 січня 2024 року, а подав майже через рік 21 січня 2025 року, тобто несвоєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п.п.2-7р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що захисник Шатов С.О. в апеляційній скарзі не заперечує самого факту подання ОСОБА_1 щорічних декларацій за 2021, 2022, 2023 роки 21 січня 2025 року, тобто з порушенням встановленого строку.

Під поважними причинами пропуску строку слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларацій у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні, не надані вони й під час апеляційного розгляду.

Доводи захисника Шатова С.О. про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 щорічних декларацій за 2021, 2022, 2023 роки зумовлено хворобою дружини, піклуванням за малолітньою дитиною, невідстеженням за змінами в антикорупційному законодавстві, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, так як останній, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», є обізнаним щодо обов`язку, порядку, строку подачі щорічних декларацій та зобов`язаний вжити всіх заходів для своєчасного подання таких декларацій. Встановлені антикорупційним законодавством строки подання відповідних декларацій є цілком достатніми для виконання таких вимог закону.

Посилання захисника Шатова С.О. в апеляційній скарзі на відсутність умислу в діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання декларацій є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені ним обставини не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог Закону України стосовно своєчасного подання щорічної декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2021, 2022, 2023 роки.

Доводи захисника Шатова С.О. про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, є необґрунтованими.

Так, згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю скоєного правопорушення, передбачене ст.22 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до абзацу 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.

Корупція спотворює моральний стан будь-якого суспільства; порушує соціально-економічні права бідних та незахищених прошарків суспільства; підриває демократію; руйнує верховенство права, яке є основою кожного цивілізованого суспільства; затримує розвиток; та позбавляє суспільство, і зокрема, бідних, переваг вільного та відкритого змагання (Лімська декларація від 11.09.1997, прийнята на VIII Міжнародній конференції по боротьбі з корупцією, Ліма, Перу, 7-11 вересня 1997 року).

Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абз.5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010).

Абзацом 2, 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003 року, ратифікованої Законом України № 251-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010 року встановлено, що корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права.

Статтею 5 Конвенції ООН проти корупції, ратифікованої Україною Законом №251-V від 18.10.2006 року,передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності (п.1). Кожна Держава-учасниця прагне періодично проводити оцінку відповідних правових інструментів й адміністративних заходів з метою визначення їхньої адекватності з точки зору запобігання корупції та боротьби з нею (ч.3).

Як слідує із матеріалів справи зазначені вище адміністративні правопорушення були вчиненні шляхом тривалого, майже один рік, невиконання ОСОБА_1 , покладених на нього Законом України «Про запобігання корупції» обов`язків подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таких правопорушень вчинено ОСОБА_1 три, що свідчить про їх системність.

За таких обставин, з урахуванням кількості адміністративних правопорушень, тривалості їх вчинення, вони у даному конкретному випадку не можуть бути визнані малозначними, у зв`язку з чим підстави для застосування до ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП відсутні.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколів, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шатова С.О. залишити без задоволення, а постанову Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня