БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1427/25
Провадження № 3/730/618/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, «06.08.2025 близько 22-00 год. в громадському місці в м. Борзна, 2 пров. Київський, біля буд. 1-Б ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності) чіплявся до ОСОБА_2 , виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян».

Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Підставою для порушення справи, як і підставою для настання адміністративної відповідальності, є скоєння особою (як фізичною, так і юридичною) адміністративного правопорушення. Спеціальною процесуальною дією по порушенню справи про адміністративне правопорушення є факт складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час, місце і день її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали та інше (ст. 278 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, у даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, обґрунтовується управлінням поліції протоколом про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями двох свідків, однак в контексті наведеного слід вказати на таке.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Причому, докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом (див. постанову ВСУ від 27.04.2015 у справі № 5-7к15).

Однак, за наслідками розгляду даного провадження з наданих поліцією у якості доказів фактичних даних неможливо з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт хуліганського мотиву поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, слушним буде зауважити, що при хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (див. з цього питання постанову ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

Цих обставин у даній справі не установлено.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 06.08.2025 він перебував у себе вдома, почув з вулиці голоси. Оскільки було вже темно та на вулиці стояла його автівка, то він вибіг подивитися, щоб нічого не робили з автівкою. Поруч з автівкою побачив сусідку ОСОБА_2 . Спитав її: «що ти тут робиш?», після чого вона пішла. Жодних хуліганських дій не вчиняв, викладена у протоколі фабула не відповідає дійсності, там зазначено те, чого не було. Додатково зазначив, що з сусідкою вже 30 років неприязні відносини, у них постійні сварки дійсно є, оскільки вона його провокує на такі сварки, але 06.08.2025 він її не ображав та їй не погрожував.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідом, характеризує його як дуже агресивну особу, він над нею знущається, погрожує їй, виражається щодо неї нецензурною лайкою. Вказані дії носять систематичний характер, через що вона неодноразово зверталася до поліції, яка не вживає жодних заходів. Що стосується подій 06.08.2025, то вона йшла додому від колеги, у якої була в гостях. Вони втрьох проводили своє дозвілля: вона, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Її подруги знають, що ОСОБА_5 є агресивним, погрожував її вбити, а тому вийшли її проводити. Вона йшла біля дому ОСОБА_1 з ліхтариком. У цей час вискочив з будинку сам ОСОБА_1 , почав її штовхати, від чого вона впала, при цьому він їй погрожував та виражався нецензурною лайкою. Вона почала кричати, до неї підбігли подруги, але ОСОБА_1 почав вчиняти протиправні дії й щодо них, після чого вона викликала поліцію, яка приїхала, з усіма поспілкувалася та просто поїхала: пояснень не захотіли відбирати не в кого, ані в свідків, ані в учасників події. Як їй зазначили, з цим має розбиратися дільничний чи слідчий. По часу все відбувалося орієнтовно 5 хвилин, було приблизно 22.00 година.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , за клопотанням ОСОБА_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, показала, що 06.08.2025 вона з подругами проводила дозвілля у ОСОБА_7 , також була з ними й ОСОБА_2 . Оскільки була вже ніч, вони вирішили провести додому ОСОБА_2 , оскільки знають, що ОСОБА_1 до неї агресивно ставиться, може її чіпляти, погрожувати. Вони вийшли у двір, побачили, що нікого немає, та порадили в цей час йти. При цьому, вони бачили авто ОСОБА_1 на вулиці. Коли вона проходила повз вказане авто, то на вулицю вийшов ОСОБА_1 . Особисто свідок його не бачила, але впізнала його по голосу, бо він звернувся до ОСОБА_2 та сказав їй: «чого ти тут ходиш?». Дійсно, він зробив дорогу між будинками, нею всі користуються, але це не дає йому права почувати себе царем села. Більше свідок особисто нічого не бачила та не чула, оскільки було темно, а подальша розмова між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувалася вже між ними та вона її зміст не чула. У подальшому було викликано поліцію, але пояснення в них ніхто не відбирав.

На додаткові питання суду свідок чітко надала відповідь, що не бачила, як ОСОБА_1 штовхав потерпілу, не чула погроз. Вона чітко чула лише, як він сказав потерпілій: «чого ти тут ходиш?». Як зазначив свідок, у інші дні вона чула погрози, непристойну поведінку з боку Проскури, але 06.08.2025 вона такого особисто не бачила та не чула.

Також, на питання суду свідок відповів, що її письмові пояснення, що є у справі, не узгоджуються з тим, що вона каже, оскільки саме в судовому засіданні вона сказала правду, як все було. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 також відносно неї нецензурно висловлювався, але це було в інший час та вона з приводу цього нікуди не зверталася, оскільки не уважає за потрібне.

На вказане ОСОБА_2 зазначила, що свідок боїться ОСОБА_1 , а тому змінили свої показання, на що свідок зазначила, що на неї тиску не має, ОСОБА_1 свідок не боїться, він на неї жодним чином не спливає, свідок каже правду, як все й було.

У процесі розгляду справи ОСОБА_2 відмовилася від свого клопотання про виклик свідка ОСОБА_8 , мотивуючи це тим, що свідок зайнятий, а також їй самій вже не хочеться приїжджати до суду, бо це забирає її час.

При цьому, у цій справі суд не бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_8 , які долучені до матеріалів справи, оскільки вони не написані самим свідком, є ідентичними пояснень свідка ОСОБА_6 , які в судовому засіданні не підтвердилися. Також, вказаний свідок не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві пояснення, а тому, з урахуванням ситуації в цілому, такі письмові пояснення викликають обґрунтовані сумніви.

Суд має безпосередньо допитати свідка в судовому засіданні, але свідок на виклик суду не з`явився, а ОСОБА_2 своє клопотання про виклик вказаного свідка зняла.

Будь-яких інших доказів до справи не долучено.

Таким чином, зазначене у судовому засіданні ОСОБА_2 об`єктивно нічим не підтвердилося, а тому суд такі пояснення оцінює критично.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Таким чином, суд не визнає протокол про адміністративне правопорушення як доказ у цій справі, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, без підтвердження його іншими доказами у справі.

Інших доказів, які б були належними та допустимими та підтверджували дані, вказані у протоколі, матеріали справи не містять.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою громадського порядку здобуто не було та суду не надано.

При цьому суд не оцінює загальну характеристику ОСОБА_1 як агресивної людини, також його вчинки в інші дати, оскільки це не є предметом розгляду саме цієї справи.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на до оформлення суд не убачає з огляду на положення ст. 284 КУпАП.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки за наслідками розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_9 не накладається, то відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з нього не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ст. 173, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.