Справа № 615/2719/25
Провадження № 3/615/653/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Левченко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

08.10.2025 року близько 16 год 30 хв ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру, а саме замінив замки у будинку, в якому вона проживала, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про що було складено протокол серії ВАД №700688.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що розуміє те, що будинок є спільною сумісною власністю, оскільки придбаний в період шлюбу. Проте, спільне проживання з потерпілою неможливе, оскільки колишнє подружжя не може знайти спільну мову та домовитись про користування будинком.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що на даний час крім спільного будинку їй ніде проживати. Між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 постійно відбуваються непорозуміння і сварки на грунті спільного користування будинком.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності та потерпілу, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у ході судового розгляду, а саме:

- відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 700688 від 20.10.2025 року;

- рапортом, згідно якого заявник ОСОБА_2 повідомляє, що 08.10.2025 року о 16:19 год за адресою: АДРЕСА_3 , колишній чоловік замінив замки в помешканні, де вона проживає, в той час як вона перебувала на роботі, а також викинув її речі та забрав документи;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 08.10.2025 року, в якій ОСОБА_2 просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який замінив замки до спільного будинку, виніс речі до сараю та забрав документи;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 09.10.2025 року, відповідно до яких 08.10.2025 року вона викликала працівників поліції за фактом економічного насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_1 , а саме останній позбавив її житла, замінивши замки до будинку, в якому вона проживала. Вказаний житловий будинок, як вказала потерпіла, є спільною власністю. Крім того, ОСОБА_1 викинув з будинку всі її речі до сараю, серед яких вона не знайшла своїх документів. Також потерпіла зауважила, що вона вже 2 дні не може попасти до будинку та вимушена ночувати де прийдеться, а саме на роботі;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 08.10.2025 року, згідно якої рівень небезпеки ОСОБА_1 визначено низьким.

В судовому засіданні потерпілою ОСОБА_2 було надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 09.10.2025 року, з якого вбачається, що 25.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_4 », відповідний актовий запис №50. Крім того, з даного витягу також випливає, що вказаний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 12.12.2023 року , актовий запис №24.

В судовому засіданні досліджувались також документи про право власності на майно надані ОСОБА_1 , а саме копія договору купівлі продажу від 22.09.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №929, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №225061139 від 22.09.2020 року, з яких вбачається, що 22.09.2020 року ОСОБА_1 набув право спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суддя приходить до переконання про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру відносно ОСОБА_2 , яке полягало в позбавленні житла, на яке потерпіла має передбачене законом право.

З огляду на наведене, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, майновий стан та інші вимоги ст. 33 КУпАП, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суддя вважає за доцільне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Ураховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, суд не вбачає достатніх підстав для застосування положення ст. 39-1 КУпАП про проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн (триста сорок гривень 00 копійок), який повинен бути сплачений за реквізитами: отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Валки/24060300; Код ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: UA0020591; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; призначення платежу: «штраф на користь держави».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок за реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення, справа № 615/2719/25».

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя А.М. Левченко