Справа № 736/1377/25 Головуючий у 1 інстанції Пархомчук Т. В.
Провадження № 33/4823/727/25
Категорія - ч. 2 ст.85 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

захисника Підгорного К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм Агроспецтранс, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, з конфіскацією зброї рушниці АТА Arms-Neo12.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Місцевим судом установлено, що 04 лютого 2025 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснив порушення правил полювання, а саме в лісовому масиві між с. Турівка та с. Софіївка, Корюківського району, Чернігівської області, здійснював порушення правил полювання, що мало наслідки добування дикої тварини козулі європейської, в заборонений для полювання час та без будь-яких дозвільних документів. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити правильне рішення, зокрема, в частині вирішення питання щодо зброї. Вказує на неналежне повідомлення про розгляд справи та порушення права на захист. Вказує, що ч. 2 ст. 85 КУпАП не передбачає обов`язкового застосування судом такого додаткового стягнення, як конфіскації зброї, суд належним чином не обґрунтував постанову щодо необхідності застосування конфіскації зброї та не мотивував чому конфіскація є необхідною та пропорційно вчиненому правопорушенню. Наголошує, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував збитки.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник просив задовольнити вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Частиною 2 статті 85 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил полювання, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, які ніким не оспорюються.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 002044 від 30.05.2025, з яким він погодився та власноруч підписав, розрахунком збитків внаслідок незаконного добування (відстрілу) однієї особини козулі європейської здійсненого 04.02.2025 ОСОБА_1 , листом про виклик ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції, копією рекомендованого повідомлення, супровідною Корюківського РВП від 23.05.2025 № 7739/124/44-2025, постановою про закриття кримінального провадження від 23.05.2025, висновком експерта № 391/25-24 від 19.05.2025, копією паспорта, копією протоколу огляду місцевості, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копією протоколу огляду місця події від 05.02.2025, копією витягу з ЄРДР від 05.02.2025.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 . Разом з тим, це не позбавило його подати апеляційну скаргу та довести свою позицію в суді.

Крім того, враховується, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом.

Вказівку апелянта на необґрунтованість призначення додаткового стягнення у виді конфіскації зброї слід визнати слушною.

Апеляційний суд вважає, що обираючи вид стягнення, а саме конфіскацію зброї рушниці АТА Arms-Neo12, яке необхідно накласти на ОСОБА_1 , суддя припустився помилки.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 КУпАП повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, тягне за собою накладення штрафу на громадян від шістдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією рушниць та інших знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих об`єктів тваринного світу чи без такої або позбавлення права полювання на строк до трьох років з конфіскацією рушниць та інших знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих об`єктів тваринного світу чи без такої і на посадових осіб - від дев`яноста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих об`єктів тваринного світу чи без такої.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушенням та застосування судом першої інстанції конфіскації у виді зброї рушниці є стягненням неспіврозмірним із даним правопорушенням, крім того це стягнення є альтернативним.

Окрім того, вирішуючи питання про законність накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації зброї рушниці, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які регламентують захист права власності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, interalia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Суд у багаточисельних рішеннях зазначав, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» внаслідок позбавлення його майна, особливо у тих випадках, коли вчинене ним правопорушення не становить великої суспільної небезпеки, при якому не порушуються істотні інтереси суспільства (рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґі Льоннрот протии Швеції» від 23 вересня 1982 року).

Оцінючи конретні обставини справи, сутність допущеного порушення, вартість та цінність майна, яке вилучається у правопорушника, апеляційний суд доходить висновку, що застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації рушниці, буде порушенням зазначеного вище принципу пропорційності, наслідком якого стане накладення на ОСОБА_1 індивідуального надмірного тягаря.

Так, приймаючи рішення про конфіскацію рушниці, суддя суду першої інстанції не врахував те, що правопорушення не становить великої суспільної небезпеки, від його вчинення не настало істотних суспільних наслідків, розмір завданої шкоди у сумі 32 000 грн відшкодовано (а.с. 36) і дійсно вказують на наявність індивідуального і надмірного тягара для ОСОБА_1 у випадку застосування цього стягнення.

Наведене у своїй сукупності вказує на те, що застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації зброї є не тільки не обгрунтованим із точки зору вимог КУпАП, але і із точки зору вимог Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ, у зв`язку із чим постанова суду підлягає зміні шляхом виключення із постанови суду про накладення на ОСОБА_1 цього стягнення.

Апеляційний суд, при вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , який вину свою визнав, до адміністративної відповідальності притягається вперше, вважає постанову суду змінити в частині накладення стягнення, виключивши із резолютивної частини постанови Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2025 року рішення суду про стягнення у виді конфіскації зброї рушниці АТА Arms-Neo12.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП - змінити в частині накладення стягнення.

Виключити із резолютивної частини постанови Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2025 року рішення суду про стягнення у виді конфіскації зброї рушниці АТА Arms-Neo12.

В решті частини постанови суду залишити без змін

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай