Справа № 690/265/25
Провадження № 3/690/11/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Багачеве

Суддя Багачевського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , одружений, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, військовослужбовець Збройних Сил України, учасник бойових дій, інші відомості суду не відомі, за вчинення адміністративного правопорушення, передб.аченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Багачевського міського суду Черкаської області із Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшли матеріали за фактом вчинення 13.04.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 13.04.2025 року серії ЕПР1 № 298941 ОСОБА_1 13.04.2025 року близько 01 год. 14 хв. в м. Ватутіне по вул. Миру керував автомобілем Chery Tiggo 2 Pro, н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка яка не відповідала обстановці), в порушення вимог 2.5 Дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Токар О.М., повноваження якої підтверджено ордером від 22.05.2025 року серії СА № 1122991, вказала, що на даний час ОСОБА_1 проходить службу в складі Збройних Сил України з метою відсічі збройної агресії російської федерації, тож не має можливості з`явитись у судове засідання. Також зазначила, що ОСОБА_1 не визнається факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки складенню протоколу про його вчинення передувала зневажлива та провокативна поведінка працівників поліції. Додатково просила врахувати, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечувався факт порушення ним комендантської години та зазначав, що він ними з підстав порушення будь-яких правил дорожнього руху не зупинявся, його поведінка цілком відповідала обстановці, однак працівником поліції без роз`яснення підстав для ініціювання ним проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не вказавши на існування хоча б однієї з ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , наполегливо вимагав проходження ним огляду на стан сп`яніння, що ОСОБА_1 сприйняв як зневажливе ставлення до нього як військовослужбовця, а подальші некоректні висловлювання працівника поліції із згадкою членів сім`ї ОСОБА_1 лише утвердили його думку в цьому та взагалі унеможливили будь-який діалог між ними.

ОСОБА_2 , будучи допитаною в судовому засіданні за клопотанням адвоката Токар О.М., надала пояснення, що її чоловік ОСОБА_1 у вечірній час 12.04.2025 року поїхав у власних справах та близько 1 год. ночі 13.04.2025 року зателефонував їй, що приїхав додому, однак спілкується на вулиці з працівниками поліції. Знаючи запальний характер свого чоловіка, який нещодавно повернувся додому після тривалого перебування безпосередньо в зоні бойових дій, вийшла на вулицю та стала свідком конфлікту між працівниками поліції, які дозволяли собі недостойні вислови з використанням нецензурної лексики та ОСОБА_1 . Після чого її чоловік зателефонував на 102, щоб викликати інших працівників поліції, однак на його виклик ніхто не приїхав, і вони пішли додому. Додатково вказала, що її чоловік вже тривалий не вживає алкогольні напої та вважає поведінку працівників непрофесійною та провокативною.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13.04.2025 року як підставу проведення огляду ОСОБА_1 вказано ознаку алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, а також зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Також до матеріалів справи долучено направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, датоване 13.04.2025 року, однак воно не містить назви закладу охорони здоров`я якому адресоване.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.06.2025 року № 1722 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу по мобілізації з 19.09.2024 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 09.06.2025 року №162 ОСОБА_1 прибув для продовження військової служби та зарахований на продовольче забезпечення.

Постановою інспектора Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 13.04.2025 року серії ЕНА № 4488086 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн., оскільки він 13.04.2025 року о 01 год. 51 хв. в порушення пп. ґ) п. 2.1 Правил дорожнього руху керував автомобілем Chery Tiggo 2 Pro, н.з. НОМЕР_3 , по вул. Миру в м. Багачеве, не маючи полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів та в порушення пп. б) п. 2.1 Правил дорожнього руху не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

Переглядом відеозаписів, долучених до матеріалів справи, встановлено, що працівники поліції під`їхали до автомобіля, який зупинився поблизу магазину автотоварів, після чого встановили особу водія, яким був ОСОБА_1 , та з`ясували причини порушення ним комендантської години. Також ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відкрив автомобіль, в тому числі багажник, для проведення його візуального огляду. В подальшому працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, що останній заперечив, одночасно вказавши, що він та алкоголь є не сумісними, оскільки є військовослужбовцем. Після цього працівник поліції, не зазначивши про наявність у ОСОБА_1 хоча б однієї з ознак алкогольного сп`яніння висловив вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 заперечив наявність підстав для цього та вказав, що така вимога є очевидним проявом неповаги до нього як військовослужбовця, та вказане зумовило словесну суперечку між ними, участь в якій приймали також випадкові перехожі та дружина ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи адвоката Токар О.М., пояснення ОСОБА_2 , всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, крім іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно змісту п.п. 2, 3 розділу І, п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом п. 5 Порядку № 1103, п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1103 в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п.п. 1), 2) ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, крім іншого, зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у Рішенні від 21.07.2011 року в справі «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Водночас сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За змістом висновку Верховного Суду, сформульованого в постанові від 22.06.2023 року в справі № 752/5417/19 факт складання поліцейським протоколу не вказує на фактичну вину особи в адміністративному правопорушенні. Протокол є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи. Протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу.

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно, уповноваженим особам необхідно дотримуватись правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст. 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Згідно змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 року в справі «Лучанінова проти України» стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення.

Вказана позиція також обумовлена тим, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976 року, в справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005 року, в справі «Менаріні проти Італії» від 27.09.2011 року, вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи.

Відповідно до правової позицій, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на положення ч. 1 ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, вважаю, що гарантії ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, також розповсюджуються на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оцінюючи надані докази вчинення ОСОБА_1 13.04.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд враховує те, що упродовж всього часу спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , зафіксованим на нагрудну камеру працівника поліції, з підстав порушення ним комендантської години, що супроводжувалось встановленням його особи, поверхневим оглядом автомобіля, працівниками поліції не вказувалось про наявність у них підозри щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння із зазначенням наявності в нього будь-якої з ознак такого сп`яніння, а питання щодо вживання ним алкогольних напоїв, як і пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівником поліції висловлено ОСОБА_1 мимоволі без чіткої конкретизації причин цього, тобто за відсутності підстав, передбачених п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735.

Також критичній оцінці підлягає достовірність факту наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.04.2025 року серії ЕПР1 № 298941, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка яка не відповідала обстановці, оскільки в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який містить відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказано наявність лише такої ознаки як запах алкоголю з порожнини рота.

При цьому, з долучених до матеріалів справи відеозаписів не вбачається наявності в ОСОБА_1 порушення координації рухів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, враховуючи те, що вимога працівника поліції про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння здійснена за відсутності об`єктивних даних про наявність у ОСОБА_1 ознак такого сп`яніння, тобто без достатніх правових підстав, вважаю, відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що має наслідком закриття провадження в даній справі підлягає закриттю.

Одночасно вважаю за необхідне звернути увагу посадових осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області на необхідності забезпечення неухильного виконання підпорядкованими їм працівниками вимог КУпАП, Порядку № 1103, Інструкції № 1452/735, під час складення протоколів про адміністративні правопорушення та зібрання доказів у справах вказаної категорії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення 13.04.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.