Справа № 304/1582/25 Провадження № 3/304/856/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серії ЗхРУ № 146540 від 04.07.2025 року, протокол серії ЗхРУ № 146613 від 19.06.2025 року), який надійшов з відділів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с.Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , моб. тел: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.204-1, ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №146613 від 19.06.2025 року, складеного інспектором прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонної служби (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 вбачається, що 19 червня 2025 року близько о 00-15 год. на околиці населеного пункту Дубриничі (територія Перечинської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 8500 метрів до Державного кордону, на напрямку 189 прикордонного знаку, уповноваженою посадовою особою ДПСУ ОСОБА_3 був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який, рухаючись в пішому порядку, шляхом обходу контрольних постів Держприкордонслужби, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України, з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану, та своїми діями порушив вимоги ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №146540 від 04.07.2025 року, складеного інспектором прикордонної служби вищої категорії начальником групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ОСОБА_4 вбачається, що 04 липня 2025 року близько о 22-14 год. на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району Закарпатської області, на відстані близько 7000 метрів до Державного кордону, прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 202 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з ОСОБА_5 , здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, в складі групи осіб, та своїми діями порушив вимоги ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 17.07.2025 року справа за протоколом про адміністративне правопорушення № 304/1582/25 (номер провадження №3/304/856/25) та справа за протоколом про адміністративне правопорушення № 304/1615/25 (номер провадження №3/304/881/25) об`єднані в одне провадження за єдиним унікальним номером справи № 304/1582/25 (номер провадження №3/304/856/25).

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204-1, ч.2 ст.204-1 КУпАП не визнав, проти фактичних обставин, викладених у складених відносно нього протоколах про адміністративні правопорушення, заперечує та ОСОБА_1 суду пояснив, що 18.06.2025 року близько о 22-00 годині він їхав додому з м.Ужгорода, де працював на підробітках. Поїздка відбувалася на таксі, оскільки електропотягом у такий пізній час доїхати додому в село Сіль Ужгородського району Закарпатської області неможливо. Рухаючись на вказаному транспортному засобі, на контрольному пості с.Оноківці його зупинили працівники прикордонної служби та на їх вимогу він надав для огляду свої документи: посвідчення водія, паспорт, продемонстрував відомості з додатку «Резерв+», в яких зазначено, що він перебуває на військовому обліку, є призовником, проте не досяг 25-ти річного віку. Проте, як вказує ОСОБА_1 , з незрозумілих причин його затримали та тримали до 02 годин ночі 19.06.2025 року для з`ясування обставин, потім працівники прикордонної служби дали на підпис йому якісь документи, не роз`яснюючи їх суть та не надаючи можливості з ними ознайомитися та відпустили. Далі, у п`ятницю 04.07.2025 року у вечірній час він рухався з роботи ОСОБА_6 електропотягом до с.Сіль, де він перевіряв документів у чоловіків. Біля нього у вагоні сидів незнайомий хлопець, якого він раніше ніколи не бачив та як його звати, йому невідомо. Та перевіривши всі його ( ОСОБА_1 ) документи, прикордонники склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення про начебто спробу перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску. Вважає складені протоколи та його затримання протиправними, оскільки жодного наміру незаконного перетину Державного кордону з України в Словацьку Республіку він не мав. Перебував у контрольованому прикордонному районі з належними документами. Крім того, при собі не мав паспорту для виїзду за кордон, в наявності у нього належні документи призовника. Також зазначив, що на його батько ОСОБА_7 є учасником бойових дій, проходить службу в ЗСУ, про що надав на підтвердження суду копію відповідного посвідчення на ім`я ОСОБА_7 . В судовому засіданні ОСОБА_1 просив провадження у даній об`єднаній справі закрити за відсутності в його діях складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204-1, ч.2 ст.204-1 КУпАП, оскільки вважає, що в його діях відсутні будь-які дії, які б свідчити про намір перетину ним Державного кордону.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 за обставинами об`єднаної справи суду пояснив, що пізно ввечері 04.07.2025 року зателефонували його брату ОСОБА_9 , особа представилася працівником прикордонної служби та повідомили, що ОСОБА_1 висадили з електропотягу для з`ясування обставин. Він ( ОСОБА_8 ) відразу зателефонував на той номер, представився та посадовець сказав, що можливо ОСОБА_1 повезуть в Перечинський військомат, а потім поклали слухавку. Потім близько о 03-00 годині ночі він забрав ОСОБА_1 , якого затримали прикордонники, з с.Новосілки, де він знаходився та чекав транспорт, яким можна було б доїхати додому. Також свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_1 дійсно працює підсобним працівником в м.Ужгороді неофіційно, роботи закінчуються пізно та останній інколи не встигає повернутися залізничним транспортом додому, де фактично проживає на теперішній час, а саме в с.Сіль. Наголошує, що наміру незаконного перетину кордону у ОСОБА_1 не було та не могло бути, оскільки останній досяг лише 21 річного віку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 . Також зазначає, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, навчався у Солянській ЗОШ, на теперішній час працює в Ужгороді.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ввечері, після 22-00 години 19.06.2025 року їй зателефонував ОСОБА_1 , який повідомив, що їде з роботи м.Ужгорода додому, планує замовляти таксі, так як пізня година та на електропотяг він не встигає. Пізніше, близько о півночі ОСОБА_1 знову подзвонив та повідомив, що його зупинили на прикордонному посту в с.Оноківці та везуть в с.Великий Березний для з`ясування яких обставин. Про такі події вона розповіла своєму батькові ОСОБА_11 .

Повно та всебічного дослідивши матеріали об`єднаної справи № 304/1582/25 та подані в судовому засіданні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 документи, вислухавши в судовому засіданні особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заявленого за його клопотанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства,є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 року «Про прикордонний режим» встановлено вздовж державного кордону та його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Відповідно до вимог ст.ст.245,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Постановою КМУ №1194 від 03.08.1998 року із змінами і доповненнями передбачено, що Хустський район Закарпатської області є контрольованим прикордонним районом.

Згідно з Положенням про прикордонний режим, затвердженим постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 року (зі змінами та доповненнями) передбачено порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі. Цим же положенням передбачено, що прикордонна смуга - це ділянка місцевості завширшки 5 км.

Диспозицією частини першої статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина друга вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП характеризується наявністю умислу.

Об`єктивна сторона вищевказаного правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно статті 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше непередбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Згідно п.1 ст.21-7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду, а саме:

1) у разі порушення особою чи спроби особи порушити прикордонний режим, режим у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, режим у контрольних пунктах в`їзду-виїзду або зашкодити інтересам національної безпеки України;

2) у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу;

3) у разі наявності підстав вважати, що в транспортному засобі перебуває правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

4) у разі наявності підстав вважати, що в особи чи в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю і здоров`ю людини;

5) якщо транспортний засіб або річ особи є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходяться в місці, в якому могло бути вчинено правопорушення;

6) в інших випадках, передбачених законодавством або рішенням суду.

Суд вважає протоколи про адміністративні правопорушення серії ЗхРУ № 146540 від 04.07.2025 року, серії ЗхРУ № 146613 від 19.06.2025 року неналежним доказом, оскільки, в порушення вимог статті 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою посадовою особою не конкретизовано місце вчинення інкримінованих ОСОБА_1 діянь, безпосередньо не зазначено координати, де нібито здійснено спробу незаконного перетину державного кордону, також з наданих протоколів про адміністративні правопорушення та матеріалів об"єднаної справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетинанняу Державного кордону з україни в Словацьку Республіку, відстань від Державного кордону, де саме був затриманий ОСОБА_1 , у протоколах про адміністративні правопорушення посадовими особами Державної прикордонної служби не зазначено.

При цьому слід зазначити, що протоколи про адміністративні правопорушення не містять опису місця, а також способу вчинення інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень, тобто де саме поза пунктом пропуску через державний кордон останнім вчинено спробу його перетину та з використанням яких саме засобів.

Водночас, суд зауважує на тому, що матеріали справи не містять фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушень, також у справі відсутні речові докази чи взагалі будь-які інші докази, які б не суб`єктивно (на розсуд суб`єкта складання протоколів), а об`єктивно вказували на умисел та вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на перетин Державного кордону поза встановлені пункти пропуску, що безпосередньо ставиться ОСОБА_1 у провину, та такі суду не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 204-1, частиною 2 статті 204-1 КУпАП за тими обставинами, які безпосередньо викладені у протоколіах серії ЗхРУ №146540 від 04.07.2025 року, серії ЗхРУ №146613 від 19.06.2025, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам даної об`єднаної справи.

Матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення не містять будь-які посилання або інші відомості, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Словацьку Республіку поза пунктами пропуску. Та наведені у протоколах про адміністративні правопорушення твердження про те, що ОСОБА_1 здійснив як 19.06.2025 року, так і 04.07.2025 року спроби незаконного перетину державного кордону з України до Словацької Республіки, поза пунктами пропуску через державний кордон України, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та спростовуються показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , допитаних судом безпосередньо в залі судового засідання та які попередньо були попереджені судом за дачу завідомо неправдивих показань.

До матеріалів цієї об`єднаної справи, окрім протоколів про адміністративні правопорушення серії №146540 від 04.07.2025 року, серії ЗхРУ №146613 від 19.06.2025 року, суду надано: протокол про адміністративне затримання громадянина України ОСОБА_1 від 19.06.2025 року (а.с.2), протокол про адміністративне затримання громадянина України ОСОБА_1 від 04.07.2025 року (а.с.2), протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 19.06.2025 року та з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в ході огляду було виявлено та вилучено телефон марки «Айфон 8» чорного кольору (а.с.3), протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 04.07.2025 року та з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в ході огляду було виявлено та вилучено телефон марки «Айфон» темно-сірого кольору у чорному чохлі (а.с.3), заяви ОСОБА_1 про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення без його участі(а.с.5); рапорт інспектора прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) ОСОБА_13 (а.с.7); схемою затримання громадянина України ОСОБА_1 (а.с.7), фотосвітлину паспорта на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8), довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів за обставинами події від 19.06.2025 (а.с.9-10).

При цьому, будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч.1, ч.2 ст.204-1 КУпАП, а також винуватості ОСОБА_1 у їх вчиненні, суду не представлено.

Також суд звертає увагу, що додана до матеріалів справи довідка про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів, за відсутності інших доказів, також не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому дій за подіями від 19.06.2025 року, оскільки як вбачається з її змісту, обставини, зазначені в ній, були встановлені під час попереднього з`ясування обставин затриманого ОСОБА_1 , тоді як до матеріалів справи не долучено письмових пояснень вказаної особи, які б підтверджували зазначені у цій довідці обставини, при цьому довідка підписана лише службовою особою прикордонного загону, старшим лейтенантом ОСОБА_14 (а.с.9-10).

З наданих суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованих йому адміністративних правопорушень, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення таких ОСОБА_1 .

Таким чином, твердження у протоколах про адміністративні правопорушення про те, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза пунктами пропуску державного кордону України, не ґрунтується на наявних у справі матеріалах та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи зазначене, протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 , суперечать встановленим обставинам справи, твердження в них зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Також зауважує, що суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти росії» ("Malofeyevav. russia", рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти росії» ("Karelin v. russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумцій.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у положеннях статті 62 Конституції України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена засадою поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»). Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 ч.1 п.1 КУпАП, та закрити провадження у цій об`єднаній справі.

В даному випадку суддя констатує про відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1, ч.2 ст.204-1 КУпАП, внаслідок відсутності в діях ОСОБА_1 складу таких адміністративних правопорушень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З вищенаведених підстав, суддя приходить до висновку про відсутність складу інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204-1, ч.2 ст.204-1 КУпАП, а провадження у даній об`єднаній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.204-1 ч.2, 204-1 ч.1, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по об`єднаній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204-1 та ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю. В.