Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2076/25
Провадження № 3/382/855/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., при секретарі Матвієнко Ю. Л., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Карповича Д. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , працюючої в Пункті тимчасового розміщення біженців у м. Яготин Київської області ДМС України директором, РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою від 24.09.2025 року об`єднано справи про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (справа № 382/2076/25, № 3/382/855/25) та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 382/856/25, провадження № 3/382/2077/25) в одне провадження. Об`єднаній справі про адміністративне правопорушення присвоєно номер справи № 382/2076/25, провадження № 3/382/855/25.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 220 від 08.09.2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області (далі - ПТРБ у м. Яготині), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, не повідомила Державну міграційну службу України про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій, щодо підписання 16.01.2024 подання на погодження про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі собі особисто з 01.01.2024, в якому самостійно визначила її відсотковий розмір, що стало підставою для видачі наказу ПТРБ у м. Яготині № 3/1-к/тр від 22.01.2024, згідно якого ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 221 від 08.09.2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області (далі - ПТРБ у м. Яготині), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання 16.01.2024 подання на погодження про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі собі особисто з 01.01.2024, в якому самостійно визначила її відсотковий розмір, що стало підставою для видачі наказу ПТРБ у м. Яготині № 3/1-к/тр від 22.01.2024, згідно якого ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП не визнала, зазначила, що вона надсилала лист та подання на погодження до Державної міграційної служби України про встановлення їй надбавки в зазначеному нею розмірі 50 %. Після чого, з міграційної служби надійшов лист із погодженою надбавкою в зазначеному розмірі, на підставі чого був винесений наказ. Крім цього, до матеріалів справи долучила роз`яснення Управління формування правових позицій з питань декларування та конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції.

Прокурор в судовому засіданні підтримав висновки, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією відносно ОСОБА_1 , вважає, що вина останньої у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП доведена. Також долучив до матеріалів справи висновок в порядку ст. 250 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

З аналізу ст. ст. 251, ст. 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Так, диспозиція ч. ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів відповідно.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується виключно умисною формою вини.

Виходячи зі змісту диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП);

-у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Аналіз вказаних норм свідчить, що склад правопорушення за ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП є формальним, а обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також умисне вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, яке є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов`язане з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, відповідно до ст. 1 цього Закону в частині визначення понять, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, конфлікт інтересів можливий за наявності двох важливих умов: 1) суперечності між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями; 2) наявність реальної чи потенційної можливості конфлікту негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень. Тобто конфлікт інтересів може мати місце лише тоді, коли зазначені суперечності між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями вже фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення (вчинення або невчинення дій), а також тоді коли вона потенційно може вплинути на них.

Так, вирішуючи питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КУпАП, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, а також для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, встановлення яких має бути відображено як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Державної міграційної служби України ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області з 18.02.2015.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно Положення про Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області (далі - Пункт), затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 29.05.2019 № 162, встановлено, що Пункт утворюється, реорганізується, утримується та ліквідовується Державної міграційною службою України і належить до сфери її управління. Пункт с юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державного казначейства України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Таким чином, за вищевказаними ознаками, Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області - є юридичною особою публічного права.

Положенням визначено, що управління Пунктом здійснює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади наказом Голови ДМС за погодженням з головою Київської обласної державної адміністрації. Директор пункту самостійно, а у випадках, визначених Положенням, за погодженням з ДМС вирішує питання діяльності пункту та забезпечує організацію його роботи, організовує та контролює господарську діяльність, діє від імені пункту і представляє його інтереси на підприємствах, в установах та організаціях, видає у межах компетенції накази, обов?язкові для виконання працівниками пункту та особами, які розміщені в пункті, і контролює їх виконання, призначає на посади і звільняє з посад працівників пункту згідно з порядком, передбаченим законодавством про працю, затверджує їх посадові інструкції, правила внутрішнього розпорядку пункту для розміщених осіб, здійснює інші повноваження, передбачені цим Положенням, необхідні для забезпечення діяльності пункту.

Отже, директор ПТРБ у м. Яготині ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб?єктом відповідно до підпункту "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, та на неї поширюється дія Закону, а тому вона зобов?язана виконувати його вимоги, в тому числі зазначені у ст. 28.

Відповідно до абц. 11 ст. 1 Закону, правопорушення, пов?язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1 Закону та п. 2 Примітки до ст. 172-7 КУпАП визначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У статті 1 Закону визначено, що приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв?язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

У ст. 41 Закону встановлено: особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті з цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Згідно частини першої статті 28 Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов?язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-7 КУпАП встановлюється відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно статті 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов?язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов?язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Тобто надбавка являється видом додаткової заробітної плати та не включається до основної.

Наказом ПТРБ у м. Яготині Київської області від 06.06.2023 № 57-од затверджено Положення про умови оплати праці, преміювання та інші додаткові виплати працівникам Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області, яким встановлено, що директору Пункту надається право, в межах фонду заробітної плати, визначати працівникам конкретні розміри посадових окладів, доплат та надбавок до них, в тому числі, надбавки у розмірі до 50 % посадового окладу за складність, напруженість у роботі. Преміювання директора, встановлення йому надбавок та доплат до посадового окладу, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 3 та абзацу 5 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" установлено надбавки працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки) за складність, напруженість у роботі. Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.

Тобто, директор Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області ОСОБА_1 має право самостійно вирішувати (пропонувати) точний розмір надбавки за складність та напруженість, в межах діапазону, визначеного законодавством (до 50 %), відносно кожного працівника та відповідно має дискреційні повноваження щодо визначення конкретного розміру надбавки в поданні.

Так, при підписанні подання відносно себе та обираючи відсоток, на який вона заслуговує, саме у конкретному розмірі 50 % посадового окладу (тобто максимальний з можливого), під час встановлення надбавки за складність, напруженість у роботі, ОСОБА_1 реалізує свої дискреційні повноваження.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.02.2025, одним з випадків наявності конфлікту інтересів у керівника, який приймає рішення про встановлення собі стимулюючих виплат є подання останнім пропозиції (у формі письмового подання чи іншим чином) щодо розміру стимулюючих виплат для себе, а безпосередньо рішення про встановлення стимулюючих виплат приймає керівник вищого рівня. У цьому випадку особа не приймає рішення про встановлення стимулюючих виплат та їх розмір, а ініціює таке питання перед особою, яка уповноважена на прийняття відповідного рішення.

Так, матеріальному заохоченню працівника передує здійснення оцінки його роботи на предмет своєчасності, повноти та сумлінності виконання посадових обов?язків, ініціативності у роботі, дотримання трудової та виконавчої дисципліни.

Керівник органу, установи, організації, видаючи наказ про встановлення стимулюючої виплати, об?єктивно не здатен оцінити роботу кожного із підлеглих працівників, у зв?язку з чим такий обов?язок покладається на безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу.

Рішення про преміювання чи встановлення надбавок приймається відповідно до пропозиції безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу.

Таким чином, приватний інтерес у реалізації цього повноваження стосовно себе пов?язаний з можливістю впливу та прийняття остаточного рішення про встановлення додаткових стимулюючих виплат.

Оскільки особа не може об?єктивно оцінити власну роботу при внесенні пропозицій щодо розміру надбавки для себе, між її приватним інтересом, що полягає у бажанні отримати стимулюючу виплату у вищому розмірі, та службовими повноваженнями виникає суперечність, яка впливає на її об?єктивність при вчиненні зазначених дій, що є реальним конфліктом інтересів.

На відміну від основної, додаткова заробітна плата, до якої, у тому числі, належать різні види стимулюючих виплат (премії, надбавки, тощо) не є гарантованою, можливість її отримання, так само як і її розмір, як правило, залежать від оцінки результатів роботи особи керівником.

З урахуванням викладеного, всупереч твердженням ОСОБА_1 , Роз`яснення НАЗК застосовуються також і до правовідносин, пов`язаних із встановленням надбавки за інтенсивність (складність, напруженість) праці, оскільки такі виплати відносяться до стимулюючих, не є гарантованими та залежать від оцінки результатів роботи особи її безпосереднім керівником.

Як пояснила ОСОБА_1 у судовому засіданні, звертаючись з поданням із визначеним максимальним роміром надбавки 50 % щодо себе, вона в поданні надала оцінку роботі "директору ПТРБ", а не себе особисто, і вищестоящий орган міг не погодитисть із її думкою. Водночас, звернення відбувалося лише із супровідним листом, до його додано подання, яке містить фактично власну оцінку роботи директора ПТРБ, яким на момент звернення є саме ОСОБА_2 , із визначенням (проханням встановити) конкретного розміру максимальної надбавки (фактично в поданні робота директора оцінена ОСОБА_2 на відмінно самостійно та на власний розсуд, і надана оцінка є такою, що заслуговує на максимальну надбавку). Водночас, конкретних підтверджуючих документів, які б надавали можливість вищестоящому органу перевірити викладену (фактично надану) у поданні оцінку роботи, до листа та подання не додавалося (додано лише інформацію щодо фонду оплати праці). Разом з тим ОСОБА_1 зазначила про наявність у неї дискреційних повноважень щодо пропонування конкретного відсотку надбавки щодо себе (у розмірі "до 50%"), а також зазначила, що без звернення з поданням надбавка могла бути їй не встановлена взагалі. Також судом враховується, що до подання не надавалася конкретна інформація та документи, на підставі якої вищестоящий керівник міг би самостійно визначити конкретний розмір надбавки. Наведене підтверджується також змістом листа ДМС України, яким надбавка в розмірі 50 % "погоджується" в якості саме відповіді на лист (подання) директора ПТРБ і посилання на іншу інформацію (документи) щодо оцінки роботи, крім лист (подання), не містить.

Враховуючи зазначене, на думку суду, оскільки ОСОБА_1 , керуючись зазначеними вище положеннями законодавства, підготувала та запропонувала встановлення конкретного максимального розміру власної надбавки, самостійно надавши оцінку своєї роботи, вона діяла в умовах конфлікту інтересів. Суд враховує, що без вчинення таких дій, як повідомила сама ОСОБА_1 , надбавка могла бути не встановлена.

Крім того, у питанні 2.4. Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.02.2025 визначено, що навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об?єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, приватний інтерес директора ПТРБ у м. Яготині Київської області ОСОБА_1 в цьому випадку полягає в прагненні отримувати надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі в межах визначеного діапазону, що буде впливати на об?єктивність та неупередженість прийняття рішення під час оцінювання своєї роботи та під час підписання подання.

Таким чином, під час виконання службових повноважень у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом, що полягає у бажанні отримати стимулюючу виплату, та службовими повноваженнями вираженими посадовими обов`язками директора, який має право підписувати відповідні подання та оцінювати роботу працівників та себе особисто, що вплинуло на об?єктивність та неупередженість прийняття рішення.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України від 22.07.2025 № 17-7786/1-25 встановлено, що повідомлення від директора ПТРБ у м. Яготині Київської області щодо виникнення конфлікту інтересів відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" за період з 01.07.2023 до теперішнього часу не надходило.

Моментом виникнення у директора ПТРБ у м. Яготині Київської області ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, є момент прийняття нею рішення та вчинення дії щодо підписання подання 16.01.2024 про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі, в якому вона оцінила свою роботу та самостійно визначила конкретний відсотковий розмір, що стало підставою для прийняття рішення Головою Державної міграційної служби України.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб?єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов?язком є діяти лише в рамках закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У тому числі, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, не повідомила Державну міграційну службу України про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій, щодо підписання 16.01.2024 подання на погодження про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі собі особисто з 01.01.2024, в якому самостійно визначила її відсотковий розмір, що стало підставою встановлення надбавки за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання 16.01.2024 подання на погодження про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі собі особисто з 01.01.2024, в якому самостійно визначила її відсотковий розмір, що стало підставою встановлення надбавки за складність, напруженість у роботі у розмірі 50 % до посадового окладу, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією № 220, 221 від 08.09.2025 року, рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС відділу документування адміністративних корупційних правопорушень управління запобігання адміністративній корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; листами ПТРБ у м. Яготині Київської області; листом Державної міграційної служби України віл 19.01.2024; поданням директора ПТРБ у м. Яготині Київської області; інформацією щодо фонду оплати праці директорів (ПТПІ, ПТРБ та Центру) на 2024 рік; наказом № 3/1-к/тр від 22.01.2024; наказом № 100-к від 17.02.2015; посадовою інструкцією директора пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області; наказом №57-од від 06.06.2023; положенням про умови оплати праці, преміювання та інші додаткові виплати працівникам Пункту тимчасового розміщення біженців у м. Яготин Київської області; наказом №162 від 29.05.2019; положенням про Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Яготині Київської області; розрахунково-платіжними відомостями за січень-грудень 2024 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП за обставин, викладених у протоколах №220, №221 від 08.09.2025 року.

Враховуючи наведені норми закону, фактичні обставини справи, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які у своїй сукупності підтверджують вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності. При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю, що стягнення у вигляді штрафів відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП і є домірним скоєному.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 9, 23, 24, 38, 40-1, ч. ч. 1, 2 ст. 172-7, ст. ст. 251, 268, 277, 283, 284, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією:

- передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн;

- передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу та стягнути з неї 3400 (три тисячі чотириста) грн (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м. Київ/21081100, код ЄДРПОУ- 37955989, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) номер рахунку (ІВАN) UA 0010860, код класифікації бюджету 21081100).

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Повний текст підписано 21.10.2025.

Суддя М. М. Нарольський