Справа № 477/1551/25 Провадження № 3/477/756/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 р. м. Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2025 року на адресу суду надійшла справа про адміністративне правопорушення №477/1551/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 23 липня 2025 року, серії ВАД, №721558, 23 липня 2025 року близько 16-00 години ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , з перевагою сили спричинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 3 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Вину у вчиненому не визнав, вказав, що 16 жовтня 2025 року за місцем його проживання між ним та співмешканкою ОСОБА_2 , виникла обопільна сімейна сварка. На сьогодні з потерпілою досягли примирення. Просив провадження щодо нього закрити.

Від потерпілої ОСОБА_2 16 жовтня 2025 року до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що 23 липня 2025 року, за місцем їх проживання між нею та співмешканцем виникла обопільна сімейна сварка через сімейні непорозуміння. Просила справу щодо нього закрити, оскільки жертвою домашнього насилля себе не вважає.

Відповідно до статті 268 КУпАП явка особи при розгляді цієї справи не визначена як обов`язкова.

З огляду на вказане, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні були досліджені матеріали справи, а саме: рапорт старшого інспектора чергового відділення поліції №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області про надходження 23 липня 2025 року о 16-12 годині повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що 23 липня 2025 року о 16-12 годині за адресою: АДРЕСА_1 , співмешканець у нетверезому стані ображає її, кидається битися; заяву ОСОБА_2 до відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про прийняття заходів до її співмешканця ОСОБА_1 , який 23 липня 2025 року близько 16-00 години, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лайкою, хапав за руки, на зауваження не реагував; письмові пояснення потерпілої від 23 липня 2025 року, які узгоджуються з письмовою заявою до відділення поліції від 23 липня 2025 року; письмові пояснення потерпілої від 16 жовтня 2025 року, з яких вбачається, що між нею та співмешканцем ОСОБА_3 виникла обопільна сімейна сварка, на сьогодні конфлікт врегульовано, жертвою домашнього насильства себе не відчувала та не вважає.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

До матеріалів справи також долучений чистий бланк заборонного припису стосовно кривдника, якій окрім підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та строку дії припису, будь-якої інформації не містить.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини 3 статті 173-2 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме: чинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. І відповідно необхідно подати докази на підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, встановлені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У цьому Законі визначені такі поняття як «кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі» та «особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі». Закон передбачає, що одна з осіб кривдник займає активну позицію та вчиняє домашнє насильство щодо постраждалої особи, яка є жертвою цього насильства. Тобто, чітко визначені ролі кривдника та постраждалого. Разом з тим Закон не передбачає, що постраждала особа може одночасно бути кривдником особи, що вчинила домашнє насильство щодо постраждалого.

Крім цього, з гідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку в кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї з ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування стосовно неї заходів державного примусу.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Вказані положення закону окреслюють перелік дій, одна чи декілька з яких можуть становити собою об`єктивну сторону (форму вираження) психологічного насильства.

Як вбачається з матеріалів справи та слідує з письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 між нею та співмешканцем ОСОБА_1 23 липня 2025 року за місцем їх проживання, виникла обопільна сварка, що виключає статус будь-якої з цих осіб як постраждалої особи, що зазнала домашнього насильства. До того ж, потерпіла жертвою сімейного насилля себе не вважає.

З огляду на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між подружжям, членами сім`ї та не підтверджує факту вчинення особою, яка притягується до відповідальності, домашнього насильства.

У зв`язку з чим приходжу до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого частиною 3 статтею 173-2 КУпАП, оскільки доказів, які підтверджують завдання шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілогосуду не надані.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Вітовський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В.Полішко