ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2452/25 Справа № 205/5530/25 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Лозового І.О.

апеляційну скаргу захисника Лозового І.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 липня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 02 квітня 2025 року о 17.15 год. в м. Дніпро на пр. Свободи, 169, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Лозовий І.О. просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що постанова була винесена у відсутність ОСОБА_1 , у судове засідання останній не викликався, копію постанови не отримував. Зазначає, що в протоколі зазначено його адресу не в повному обсязі, а вказаний номер телефону йому не належить.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на проїзній частині з ввімкненим аварійним сигналом, при цьому він сидів на пасажирському сидінні, а його знайомі намагались полагодити автомобіль.

Вказує, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських є неповним, а тому є неналежним доказом.

Також зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також ОСОБА_1 не було роз`яснено його права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лозового І.О., які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги; перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що 02 липня 2025 року судовий розгляд проведено без участі, особи яка притягається до адміністративної відповідальності, тому доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував повістку та копію постанови через неповно вказану адресу місця проживання та невірний номер телефону, є обґрунтованими та матеріалами справи не спростовуються.

З огляду на викладене, з метою забезпечення доступу до правосуддя та права апеляційного оскарження судового рішення, вважаю за можливе поновити строк апеляційного оскарження.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 передчасним з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його дії належить кваліфікувати як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом із тим, сам ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом заперечує. При цьому в матеріалах справи міститься відеозапис з бодікамер поліцейських, однак, ним не зафіксовано факту керування транспортним засобом, факту зупинки поліцейськими автомобіля, що рухається та перебування ОСОБА_1 за кермом заведеного автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами.

Як вбачається з наявного відеозапису, він починається з моменту, коли працівники поліції, під`їхали до автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв без руху на перехресті та не перебував у заведеному стані. При цьому ОСОБА_1 не перебував за кермом даного автомобіля, а знаходився на передньому пасажирському сидінні, при цьому біля автомобіля знаходилися двоє інших чоловіків, які намагалися полагодити його. В процесі спілкування чоловік, який перебував на вулиці біля автомобіля, на питання поліцейського хто є водієм, відповів, що саме ОСОБА_1 (який сидить на передньому пасажирському сидінні) є водієм. Згодом, сам ОСОБА_1 та чоловіки, які перебували разом з ним, повідомили працівників поліції, що водієм є інша особа, яка наразі пішла додому.

Крім того, в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що 02 квітня 2025 року приблизно о 17.15 год. він зі своїм знайомим ОСОБА_1 та ще двома чоловіками перебували на проїзній частині дороги в м. Дніпро по пр. Свободи, 169, біля автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який зламався. На той час, коли під`їхали працівники поліції, водій вказаного автомобіля відійшов, а ОСОБА_2 разом з товаришем намагались полагодити автомобіль. В той час ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні. Вказує, що ОСОБА_1 в той день не керував автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , а був його пасажиром, про що вони і повідомляли працівників поліції.

Отже, фактично єдиним доказом фату керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є рапорт співробітника поліції, який у даному випадку представляє сторону обвинувачення, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції його показання, з урахуванням відсутності їх об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Будь-які інші докази на підтвердження даної обставини, такі, як аудіо-та відеозаписи з інших засобів, ніж боді-камери поліцейських, письмові докази тощо в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, а відтак наявність в нього статусу суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має об`єктивного підтвердження та не є доведеною.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

З урахуванням наведеного оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Лозового І.О. - задовольнити.

Постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця