Справа №591/4891/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/816/851/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Склярова О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Склярова О.Г. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 01.05.2025 о 23:49 год у м. Суми по вул. Героїв Сумщини, 12, керував т/з Volkswagen Passat, д.н.з.- НОМЕР_1 . в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510, що підтверджується тестом №333 з позитивним результатом якого (2,32 проміле) ОСОБА_1 був згоден. Своїми діями порушив п. 2.9 (а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Скляров О.Г. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, у вступній частині постанови вказано, що розгляд справи здійснювався «в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Склярова О.Г.», що не відповідає дійсності, оскільки захисник не є особою, що притягується до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, про що суддя першої інстанції зазначає вже у мотивувальній частині постанови.

Зазначав, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився не на місці зупинки т/з, а за адресою м. Суми, площа Троїцька, 16, що вказано у графі 2 «Місце складання протоколу» , ОСОБА_1 не вказував у протоколі, що він згоден з результатом розгляду, а зазначив, що «надам при судовому розгляді», що вказано у графі 14 «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», у протоколі не вказано, що огляд проведено за допомогою газоаналізатора Drager Alco test 7510, а зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов з допомогою газоаналізатора Alco test, що вказано у графі 7 «Місце скоєння та суть правопорушення, опис установлених даних».

Зазначав, що у матеріалах справи наявна інша квитанція, а саме газоаналізатора Drager Alco test 7510, де вказано тест №333 результат перевірки чистоти 0, 00 проміле, а доказ, що підтверджував би наявність у крові ОСОБА_1 алкоголю у розмірі 2,32 проміле, в матеріалах справи відсутній.

Щодо висновку суду про те, що стан алкогольного сп`яніння підтверджується відсутністю будь-яких зауважень з приводу результатів та бажанням сплатити штраф та місці зупинки стверджував, що бажання сплатити штраф стосувалося постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4630713 від 02.05.2025 року, копія якої знаходиться у матеріалах справи, тому суддя першої інстанції не у повній мірі та неуважно досліджувала матеріали справи, зокрема відеозапис з нагрудної камери, що у сукупності з іншими порушеннями, призвело до неповного встановлення усіх обставин справи.

Зазначав, що відсутності будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 , була спричинена тим, що він був достатньо виснажений у той вечір після несенні військової служби, а тому не мав бажання сперечатись з поліцейськими та вказав, що пояснення надасть у суді, відсутність позитивного результату газоаналізатора у квитанції помітив не одразу через погане освітлення у патрульному автомобілі.

Наголошував, що поліцейський ОСОБА_2 вчасно не роз`яснив норму щодо можливості скористатися правом на захист, а також права та обов`язки, зокрема передбачені ст. 63 КУ.

Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Склярова О.Г., який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 20.05.2025 року та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, відео-файли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №317541 від 02.05.2025;

- результатом проведеного тесту на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Alcotest Drager, тест № 333 від 02.05.2025, результат якого становить 2,32‰;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно якого, з результатами огляду на стан сп`яніння - 2,32 ‰ ОСОБА_1 згоден;

- відео-файлами, які містяться на DVD-R диску лазерних систем зчитування, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години. При спілкуванні працівників поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Після чого працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» або пройти огляд в медичному закладі. Водій виявив бажання пройти огляд в лікарні. Перебуваючи біля лікарні ОСОБА_1 змінив свою думку та погодився пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510». За результатами огляду - 2,32‰, згоден. Після чого був відсторонений від керування та на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який він підписав добровільно.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апелянта про те, що вступній частині постанови вказано, що розгляд справи здійснювався «в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Склярова О.Г.», що не відповідає дійсності, оскільки захисник не є особою, що притягується до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, про що суддя першої інстанції зазначає вже у мотивувальній частині постанови, не можуть бути підставою для скасування постанови, бо суд апеляційної інстанції вважає це опискою .

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дійсно не був присутній під час розгляду справи, при цьому адвокат Скляров О.Г. був присутній у судовому засіданні, як захисник Куліша І.О., про що зазначено у мотивувальній частині постанови.

Отже, зазначення у вступній частині постанови формулювання «в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Склярова О.Г.» є технічною опискою, яка не вплинула на зміст судового рішення, правильність встановлених обставин справи чи висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, як це зазначено у постанові суду першої інстанції, а за іншою адресою - м. Суми, площа Троїцька, 16, є безпідставним та не спростовує встановленого судом першої інстанції факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу. Водій спочатку відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, висловивши бажання пройти його в медичному закладі. Однак під`їхавши до лікарні змінив своє рішення і погодився пройти огляд із застосуванням спеціального технічного засобу на місці, у присутності працівників поліції, що підтверджується відеозаписом події (clip-0 з 0:14:00 хв).

Таким чином, фактичне проведення огляду відбулося не в приміщенні медичного закладу, а безпосередньо на місці події, біля службового автомобіля поліції на території лікарні, куди ОСОБА_1 був доставлений одразу після зупинки транспортного засобу.

Отже, зазначення судом першої інстанції у постанові, що огляд проводився «на місці зупинки транспортного засобу», не є помилковим у розумінні положень ст. 266 КУпАП, оскільки огляд здійснено безпосередньо після виявлення правопорушення, із застосуванням належного технічного засобу та в присутності поліцейських, без необґрунтованих затримок і з дотриманням усіх процесуальних вимог.

Відповідно до п. 6 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд може бути проведений як у закладі охорони здоров`я, так і на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому законодавством не передбачено заборони на проведення огляду на іншому місці, якщо водій добровільно погодився на таке проведення і не заперечував проти застосованого порядку.

Таким чином, місце фактичного проведення огляду - поблизу лікарні, куди водій був доставлений у межах тієї ж самої події, не спростовує, а підтверджує правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначав про згоду з результатами огляду, а написав, що «надам при судовому розгляді» спростовуються матеріалами справи з яких вбачається, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та протокол про адміністративне правопорушення, складені працівниками поліції, містять власноручні підписи водія, що підтверджують факт ознайомлення та згодою з їх змістом. Крім того, зі змісту відеозапису з нагрудної камери працівників поліції убачається, що під час проведення огляду водій не заперечував проти процедури та результатів вимірювання, не висловлював сумнівів щодо справності технічного засобу чи правильності показників.

Те, що в п. 14 протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зробив запис «надам при судовому розгляді», не свідчить про його незгоду з результатами огляду і не ставить під сумнів достовірність зафіксованих у акті огляду даних. Такий запис лише свідчить про те, що він скористається своїм правом надати пояснення пізніше.

Отже, відсутність у протоколі прямої вказівки на згоду з результатом огляду не впливає на допустимість та достовірність доказів, отриманих у встановленому законом порядку, і не спростовує висновків суду першої інстанції про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Довід апелянта про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку з відсутністю у протоколі про адміністративне правопорушення точних даних щодо моделі спеціального технічного засобу (газоаналізатора), яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим.

Відповідно до п. 5 Порядку направлення водіїв для огляду з метою виявлення стану сп`яніння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р., основним документом, який підтверджує факт проведення огляду, є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Саме в акті огляду зазначаються усі необхідні дані - модель, серійний номер, дата останньої перевірки, результат вимірювання, П.І.Б. особи, що проводила огляд, тощо.

Із матеріалів справи убачається, що в акті огляду зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510. Водночас, відсутність у самому протоколі про адміністративне правопорушення детальної інформації щодо моделі газоаналізатора не є істотним порушенням і не впливає на допустимість доказів, оскільки така інформація наявна в акті огляду - основному документі, який фіксує проведення процедури.

Таким чином, довід апелянта про відсутність у протоколі точних відомостей щодо моделі газоаналізатора є формальним, не впливає на суть справи і не спростовує висновків суду першої інстанції про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що у матеріалах справи міститься інша квитанція з газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» із тестом №333, у якій зазначено лише результат перевірки чистоти 0,00 проміле, а дані щодо проведеного аналізу відсутні, суд вважає необґрунтованими, оскільки із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» зафіксовано у квитанції із тестом №333, який в деталях аналізу відображає показник 2,32 ‰ алкоголю та з результатом якого ОСОБА_1 згоден, що підтверджується власноручним підписом останнього. Цей результат підтверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаним як поліцейським, так і самим ОСОБА_1 , який не заявляв зауважень щодо порядку проведення огляду чи справності приладу.

Квитанція з тестом №333 і результатом 0,00‰, на яку посилається апелянт, є квитанцією перевірки приладу на чистоту перед проведенням основного тесту. Зазначена перевірка проводиться для переконання у відсутності залишків алкоголю в мундштуку приладу перед основним вимірюванням і не є власне результатом огляду водія.

Таким чином, посилання апелянта на зазначену квитанцію як на доказ відсутності стану сп`яніння є безпідставним і таким, що ґрунтується на неправильному тлумаченні технічних даних.

Доводи апелянта про те, що висновок суду першої інстанції про підтвердження стану алкогольного сп`яніння відсутністю будь-яких зауважень з приводу результатів огляду та бажанням сплатити штраф є помилковим, оскільки бажання сплатити штраф стосувалося іншого адміністративного правопорушення (постанови серії ЕНА № 4630713 від 02.05.2025 року) суд вважає безпідставними та такими, що не можуть бути підставою для скасування постанови.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначена постанова ЕНА № 4630713 дійсно стосувалася іншого адміністративного правопорушення і на момент складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП водій ОСОБА_1 повідомляв про готовність її сплатити. Разом з тим, ця обставина жодним чином не впливає на оцінку доказів у справі про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази в їх сукупності, а не окремо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи, у тому числі відеозапис, правильно оцінив їх у взаємному зв`язку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі твердження про неповне дослідження доказів або помилкову інтерпретацію судом першої інстанції змісту відеозапису не підтверджуються матеріалами справи та мають оціночний характер.

Доводи апелянта про те, що відсутність будь-яких зауважень під час проведення огляду пояснюється тим, що ОСОБА_1 був виснажений після несення військової служби, не мав бажання сперечатися з працівниками поліції та через погане освітлення в службовому автомобілі не одразу помітив відсутність показника у квитанції, не спростовують установлених судом першої інстанції обставин.

Як убачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився із дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Огляд здійснено із застосуванням сертифікованого газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», про що складено акт огляду та протокол про адміністративне правопорушення, які підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заяв про незгоду.

Посилання апелянта на втому чи відсутність бажання сперечатися не є юридичною підставою для невизнання результатів огляду недопустимими доказами. Так само, зауваження про погане освітлення не спростовують самого факту проходження огляду, наявності відповідного показника приладу (2,32 ‰) та підписання водієм протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду.

Крім того, ОСОБА_1 мав можливість надати пояснення у суді першої інстанції, чим скористався, і суд ці пояснення врахував. Таким чином, доводи апелянта про те, що відсутність зауважень була зумовлена фізичною втомою, а не погодженням із результатом, є оціночними та не підтверджуються об`єктивними доказами, тому не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як підстава для скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що поліцейський Вовк Є.В. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вчасно не роз`яснив йому право скористатися правовою допомогою, а також не повідомив про права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, що, на його думку, є істотним порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Відповідно до вимог статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою адвоката. Такі ж гарантії містить стаття 63 Конституції України, відповідно до якої особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.

Як убачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, у тому числі передбачених статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України, що підтверджується його власним підписом у відповідній графі. Будь-яких письмових або усних зауважень щодо порушення цього права під час складання протоколу або розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв.

Крім того, матеріали справи свідчать, що під час судового розгляду ОСОБА_1 був представлений захисником - адвокатом Скляровим О.Г., який реалізував право особи на захист у повному обсязі: подавав пояснення, заявляв клопотання.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Склярова О.Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.