Справа № 496/3337/25
Провадження № 3-зв/496/2/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

22 жовтня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участі секретаря судового засідання Агаджанян Д.Х.,

розглянувши клопотання адвоката Кубрак Юлії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Портної О.П. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , гр. України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

У провадження судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. розглядаються матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Кубрак Ю.П. звернувся до суду із заявою про відвід судді Портної О.П. від розгляду вказаної. У клопотанні адвокат посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, а саме 15.10.2025 р. захисником ОСОБА_1 адвокатом Кубрак Ю.В. було озвучено клопотанням по справі, зокрема, клопотання про виклик поліцейських та клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання. Проте, в судовому засіданні по справі 15.10.2025 р. суддя Портна О.О. відмовила в задоволенні клопотань сторони захисту без належного правового обґрунтування, чим позбавила сторону захисту права на доступ до правосуддя та права на справедливий розгляд справи об`єктивним та безстороннім судом. Таким чином, поведінка судді, яка спрямована на порушення прав та свобод учасників справи, порушення суддею приписів чинного законодавства та основоположних принципів та засад судочинства, та зокрема принципу правової визначеності, є грубим нехтуванням гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Вказані відомості є тими обставинами, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді по даній справі.

Заявник викликався до суду, але в судове засідання не прибув. Суддя Портна О.П. була повідомлена про дату, час, місце розгляду відводу, але для дачі пояснень в судове засідання не прибула. Неявка учасників не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З метою забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП, суд застосовує принцип аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального та керується положеннями КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь кримінальному провадженні.

Так, у своєму клопотанні адвокат Кубрак Ю.В. посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто вважає, що в діях судді Портної О.П. наявні обставини, які викликають сумнів у її неупередженості, а саме 15.10.2025 р. захисником ОСОБА_1 адвокатом Кубрак Ю.В. було озвучено клопотанням про виклик поліцейських та клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання. Проте, в судовому засіданні по справі 15.10.2025 р. суддя Портна О.О. відмовила в задоволенні клопотань сторони захисту без належного правового обґрунтування, чим позбавила сторону захисту права на доступ до правосуддя та права на справедливий розгляд справи об`єктивним та безстороннім судом.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що 02.09.2025 року на електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката Ткачука А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про виклик поліцейського.

В судовому засіданні 08.09.2025 року за участі адвоката Ткачука А.Ю., було розглянуто клопотання про виклик поліцейського. Адвокат Ткачук А.Ю. в обґрунтування клопотання зазначив про неповноту відеоматеріалів та необхідність допиту поліцейського щодо направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду. Згідно протоколу судового засідання, головуюча суддя Портна О.П. на місці постановила відмовити в задоволенні вказаного клопотання, обґрунтовуючи своє рішення практикою Верховного суду, де визначено, що свідчення поліцейського не можуть бути об`єктивними доказами по справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень та виконує функцію нагляду і безпеки дорожнього руху.

В судовому засіданні 15.10.2025 року за участі адвоката Кубрак Ю.В., було розглянуто усне клопотання адвоката про повернення адміністративного матеріалу, складеного відносно ОСОБА_1 , на доопрацювання у зв`язку з існуванням розбіжностей в ньому. Згідно протоколу судового засідання, головуюча суддя Портна О.П. на місці постановила відмовити в задоволенні вказаного клопотання, обґрунтовуючи своє рішення тим, що адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений чітко та зрозуміло, а обґрунтування щодо невідповідності інших матеріалів є неспроможними.

Відповідно до ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

Отже журнал судового засідання є однією із форм фіксування кримінального провадження, а за аналогією також, справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, в якому зазначаються такі відомості: 1) найменування та склад суду; 2) реквізити кримінального провадження та відомості про його учасників; 3) дата і час початку та закінчення судового засідання; 4) час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них; 5) ухвали, постановлені судом без виходу до нарадчої кімнати; 6) інші відомості у випадках, передбачених цим Кодексом. Журнал судового засідання ведеться та підписується секретарем судового засідання.

Суддя Портна О.П. постановила відмовити в задоволенні клопотань адвокатів без виходу до нарадчої кімнати, що в порядку п. 5 ч. 1 ст. 108 КПК України, зафіксовано журналом судового засідання. В кожному випадку обґрунтувала своє рішення.

Верховний Суду своїй ухвалі по справі №826/11409/17 звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-якого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Верховний суд визнає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Також, згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп.28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні ЄСПЛ в справі «Білуха проти України»(заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, для вирішення питання щодо відводу (самовідводу) судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Хаушильдт проти Данії» (справа № 11/1987/134/188, скарга № 10486/83) наголошував, що суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18). Також Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальним рішенням судді (ухвала від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18).

Так, ознайомившись із змістом заяви, дослідивши матеріали провадження, в якому заявлений відвід, суд вважає, що будь-яких об`єктивних доказів наявності саме упередженості судді, тобто наявності з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в її неупередженості заявником не наведено.

Згідно п. п. 49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

У своїй заяві про відвід судді, заявник повідомляє про фактичне не погодження з рішеннями головуючого судді Порної О.П. у адміністративній справі, постанови якої, адвокат не може оскаржити. Однак, слід зазначити, що сторона захисту не позбавлена можливості висловлювати свої думки та позиції, якими вона обґрунтовує заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення в апеляційній скарзі на постанову суду, яка буде постановлена за наслідком розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді Портної О.П., оскільки жодної із наведених у статті 75 КПК України, підстав для відводу судді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 370-372, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Кубрак Юлії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Портної Ольги Пилипівни від розгляду адміністративної справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №496/3337/25) - залишити без задоволення.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2025 року.

Суддя В.М. Буран