ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3078/25 Номер провадження 33/814/865/25Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника адвоката Лучко Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лучко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП направлено керівнику Полтавської окружної прокуратури Полтавської області для вирішення питання про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та організацію проведення досудового розслідування.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП у зв`язку з передачею матеріалів прокурору в порядку ст. 253 КУпАП.

Ухвалюючи постанову, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, зважаючи на застосування останнім фізичної сили, побоїв до своєї дружини.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Лучко Т.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує про порушення прав притягнутої особи, оскільки останній не був присутній при розгляді справи, а отже не міг надати пояснення з приводу конфлікту, який був ініційований його дружиною.

Звертає увагу, що саме остання, будучи в нетверезому стані влаштувала сварку, в ході якої завдала йому тілесних ушкоджень.

Окрім того захисником Лучко Т.І. заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність причин пропуску якого обґрунтовувала тим, що після отримання 31.07.2025 копії постанови суду від 29.07.2025, ОСОБА_1 , будучи юридично необізнаним, звернувся за юридичною допомогою та 05.08.2025 уклав з нею як із захисником угоду, після чого, 15.08.2025 ними була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №029900, 30 червня 2025 року, за своїм місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою, хапав за волосся, чим спричинив моральне та психологічне насильство її здоров`ю, внаслідок чого було завдано шкоду психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, місцевий суд дійшов висновку про направлення матеріалів справи до Полтавської окружної прокуратури для вирішення питання про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄДРСР.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, яких останній дійшов внаслідок невірної оцінки доказів по справі.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінюючи викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

В протоколі прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується остання зазначила, що її чоловік ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`янінні хватав її за волосся, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в зв`язку з чим вона звернулася до поліції з метою фіксації правопорушення та його припинення .

З особистих пояснень наданих ОСОБА_2 працівникам поліції вбачається, що 30.07.2025 після опівночі її чоловік випив спиртних напоїв та ліг спати. Побачивши на полу помешкання калюжу води вона розбудила чоловіка, на що той став поводитися агресивно, почав кричати та погрожувати, а вона почала фіксувати це на телефон, на що чоловік вихопив телефон та кинув в унітаз. Забравши телефон вона побігла до сестри, яка проживає поруч і сповістила її про погрози чоловіка. Після повернення додому ОСОБА_1 примінив фізичну силу, тягав за волосся та погрожував. Вона попросила сестру прийти на допомогу або викликати поліцію. Після того як сестра прийшла, ОСОБА_1 почав бити їх обох та тягати за волосся, тягнув до басейну та погрожував втопити. Вони з сестрою сіли в авто та намагалися виїхати з двору, але не знайшовши пульт від воріт знесли ворота автомобілем. Потім вона попросила сестру викликати поліцію. Також ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 був раніше судимий та відбув строк в тюрмі.

З пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 30 липня о 01:30 год. їй зателефонувала сестра і повідомила про конфлікт з чоловіком і попросила прийти до неї на допомогу . Біля будинку ОСОБА_1 схопив ОСОБА_2 за волосся та почав смикати, а вона почала їх розбороняти. Після цього він відвів її в сторону басейну, схопив за волосся та почав качати по землі та тягнути до басейну, а сестра підбігла на допомогу. В подальшому він переключився на сестру і почав її тягнути до басейну, вона вирвалася та вони втекли від нього та сіли в авто. Не знайшовши ключі від воріт, вони відкрили їх автомобілем і одразу викликали поліцію.

Під час розгляду справи в місцевому суді ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав, обставини викладені в протоколі підтвердив та просив суворо не карати. В подальшому зобов`язувався не вчиняти правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Матеріалами справи в повній мірі доводиться вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_2 , які супроводжувались застосуванням фізичного насильства у вигляді тягання за волосся, штовханням, висловлюванням погроз та нецензурної лайки, що завдало шкоду її фізичному та моральному здоров`ю.

Внаслідок таких неправовірних дій свого чоловіка потерпіла була сильно налякана та реально сприймала погрози чоловіка щодо застосування фізичного насильства, в тому числі і ймовірність занурити її в басейн.

Зазначені дії кривдника підпадають під правову кваліфікацію, визначену положеннями ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим працівниками поліції було правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, частиною 1 ст. 126 КК України встановлено відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

З складених працівниками поліції документів, особистих пояснень як потерпілої, так і свідка не вбачається в діях правопорушника ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, оскільки в діях притягнутого маються ознаки проступку, відповідальність за який встановлює ст. 173-2 КУпАП.

В даному випадку має місце не просто умисне завдання удару чи побоїв, а вчинення саме сімейного насильства, де об`єктом правопорушення є дружина кривдника, щодо якої були вчинені насильницькі дії, тобто вчинені у відносинах між близькими людьми, а тому висновок місцевого суду щодо передачі справи прокурору з метою організації досудового розслідування, як кримінального проступку, за ознаками ст. 126 КК України є помилковим.

За вказаних обставини, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства та скоєння адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, згідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що зібраними по справі доказами в їх сукупності доводиться вина ОСОБА_1 в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте на даний час вже закінчились визначені ст. 38 КУпАП строки притягнення до відповідальності, провадження по справі підлягає закриттю у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Лучко Тетяні Іванівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу захисника Лучко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна