Справа № 333/6596/25
Провадження № 3/333/2543/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., за участю представника ОСОБА_1 адвоката Келембет С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 392133 від 15.07.2025 року, ОСОБА_1 , 15.07.2025 року, о 10 год. 44 хв., у м. Запоріжжі, по вул. Космічна, буд. 118-б, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz 190», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, не природна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Келембет С.В., який зазначив, що ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає та пояснив наступне. На думку адвоката обставини та висновки, викладені у протоколі ЕПР1 № 392133 від 15.07.2025 року, не відповідають дійсності та не підтверджуються матеріалами справи. Матеріали справи не містять будь-яких доказів знаходження ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а отже підстав для проведення огляду. Натомість матеріалами справи (відеофайлом з боді-камери) спростовується відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення. Цими ж доказами зафіксовано переслідування та незаконну зупинку транспортного засобу. Відсутність доказів порушення водієм Правил дорожнього руху України, а рівно безпідставність перевірки дає всі підстави вважати, що всі складені відносно водія процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення з огляду на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17, а також від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17.

Вважає, що справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, а працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами наявність факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Відсутність будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, за які його слід було зупинити, дає всі підстави вважати, що всі наступні вимоги працівників поліції водій ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат звертає увагу суду на відеозапис, долучений до матеріалів справи на диску. Так, о 10:45:17 (на 00.02.11. хв. запису зафіксовано розмову між поліцейськими: (пряма мова) «Вот это наш. 17-39 КЕ». Другий патрульний, корпаючись у планшеті промовляє: (мовою оригіналу) «Такой интересный. Максимально ничё нема. Б…ь, с…ка (нецензурний вислів)».

Далі патрульні протягом ще декількох хвилин стежать за автомобілем марки «Mersedes Benz 190», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідуючи за ним по проїзній частині та навіть по дворовому проїзду, відшукуючи хоча б якісь порушення за для виправдання причин зупинки транспортного засобу.

Під час руху, один з поліцейських у 10.46.02 (00.02.56 хв. запису) вигадує причину зупинки та промовляє (прямою мовою): «Давай тормози его» відповідь: «За шо?» «Та у него стопы затонированы».

Після зупинки транспортного засобу у 10.47.15 (00.04.09) поліцейський вигадує іншу причину зупинки та повідомляє водієві, що його зупинено з причин того, що на автомобілі нібито не працює одна лампочка «стопу» та затоновані задні ліхтарі сигналу «стоп».

Це ствердження патрульного не відповідає дійсності та повністю спростовується долученим до матеріалів справи відеофайлом. Так на 10.47.06 (00.04.00 хв. запису) водій автомобіля «Mersedes Benz 190», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед заїздом до місця паркування застосовує гальмування. При цьому чітко видно, що в момент зупинки автомобіля вмикаються лампи червоного кольору як на правому, так і на лівому ліхтарях «стоп».

Щодо тонування ліхтарів, вважає адвокат, що це не є порушенням в розумінні вимог п. 31.6. Правил дорожнього руху України, що забороняє рух.

На відео чітко видно, що колір пластику задніх блок фар не заважає розпізнаванню світлових сигналів (навіть вдень) та не змінює колір сигналів.

З викладеного слід дійти до висновку про безпідставність зупинки автомобіля марки «Mersedes Benz 190», під керуванням ОСОБА_1 та відсутність з його боку будь-яких порушень Правил дорожнього руху України (матеріали справи не містять доказів порушення водієм Правил дорожнього руху України).

Щодо відсутності підстав для проведення огляду і відсутності ознак сп`яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення, що розглядається судом, зазначені такі ознаки наркотичного сп`яніння: «…звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість шкіри обличчя…». Єдиним доказом реальної наявності або відсутності зазначених ознак є долучений до матеріалів справи відеозапис. З оглянутого відеозапису події не вбачається наявність візуальних ознак будь-якого наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , зазначених у направленні на огляд та протоколі. Водій на запитання інспектора поліції відповідає чітко та розбірливо, без порушень мови, порушення координації рухів під час всього здійснення відеофіксації події не вбачається, його поведінка є повністю адекватною та відповідає обстановці.

Щодо звужених зіниць очей, які не реагують на світло, слід зазначити, що відеофайлом цей факт не зафіксований, а тому жодних доказів цій надуманій ознаці не надано.

Оскільки працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , тому підстав для проведення огляду не було. Що в свою чергу, з огляду на вимоги ст. 266 КУпАП робить такий огляд не дійсним.

Крім того, адвокат зазначив, що ОСОБА_1 працює водієм «швидкої медичної допомоги». У відповідності до відомчих наказів та інструкцій він постійно проходить обов`язковий медичний огляд перед рейсом та під час здійснення своїх обов`язків, а також післярейсову перевірку на стан сп`яніння. Долученими до матеріалів справи копіями журналу щозмінного медичного огляду водіїв підтверджується регулярне проходження цим водієм медичного огляду на стан сп`яніння. Жодних ознак сп`яніння у зазначеного водія не було виявлено.

Щодо об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення та її відповідність обставинами, викладеним в протоколі ЕПР1 № 392133 від 15.07.2025 року.

Частиною першою ст. 130 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис містить відомості про те, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння до моменту початку складання протоколу.

Так, о 10.51.15 (час на боді-камері та 59.00 хв. відеозапису) ОСОБА_1 вперше інспектор поліції пропонує проїхати до медичного закладу до лікаря-нарколога та зазначає, що «…о 10 год. 51 хв. я пропоную Вам проїхати до медичного закладу для повного освідування на стан сп`яніння…». «я позавчора випивав, дуже крєпко» «мені потрібна ОСОБА_2 відповідь згодні? Чи не згодні?» «Та, в принципі згоден» «Їдемо?» «Поїхали». Отримавши позитивну відповідь, патрульний мав би запропонувати ОСОБА_1 сісти у службовий автомобіль та відправити його на огляд. Але, ніяких дій поліцейській не чинить.

Натомість, під час подальшої співбесіди, працівник поліції розпочинає спонукати водія відмовитися від проходження огляду, надаючи неправдиву інформацію. Вже фактично маючи згоду на проходження огляду, поліціант знову чомусь запитує: «Згодні чи ні?». ОСОБА_1 , цікавлячись наслідками відмови від проходження медичного огляду, запитує: «А якщо не згоден?». Інспектор поліції надає неправдиву інформацію, схиляючи водія до бажаної відповіді. Так інспектор зазначає, що у разі відмови на нього буде складено протокол, і йому залишиться лише пояснити в суді причини відмови. Але у разі виявлення у медичному закладі ознак сп`яніння «…це буде стаття 130, автоматично також передаватися до суду, тільки там вже після цього у Вас вже варіантів нема. Там вже позбавлення права керування за рішенням суду».

Таким чином, інспектор поліції штучно створює уяву, що відмова від медичного огляду не буде мати таких наслідків як у разі виявлення ознак сп`яніння. Фактично представник влади маніпулює, надаючи невірну та неповну інформацію, не роз`яснює необізнаній особі, що відмова від проходження медичного огляду має такі саме наслідки позбавлення права керування.

Захист вважає це активними протиправними діями, направленими виключно на те, аби штучно створити умови для відмови водія від проходження огляду.

Після цього інспектор промовляє: «…10.54 год. Я в останній раз пропоную проїхати до медичного закладу…». О 10 год. 55 хв. ОСОБА_1 промовляє (пряма мова): «…не согласний. Вдруг воно покаже, що я позавчора випивав…» «Тоді якщо Ви відмовляєтесь від проходження медичного огляду на Вас буде складений протокол за ст. 130 п. 2.5. Правил дорожнього руху України за відмову…». Після цього патрульний зачитує права. Надалі обидва інспектори поліції сідають до службового авто і підготовлюються складати протокол про адміністративне правопорушення.

В цей час ОСОБА_1 отримує за телефоном консультацію від фахівця в області права, який роз`яснює йому наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Зрозумівши правові наслідки відмови від проходження огляду, та усвідомивши, що інспектор поліції фактично ввів його в оману, ОСОБА_1 підходить до службового автомобіля та запитує у патрульного (мовою оригіналу): «А мені з Вами треба їхати аби продуватися?». Відповідь: «Звісно. Звісно з нами, але Ви вже відмовились і вже протокол надрукований. Зараз пару хвилин я Вас ознайомлю».

Адвокат зауважив, що станом (у відповідності до часу на боді-камері) на 11 год. 01 хв. протокол про адміністративне правопорушення ще не був складений. Направлення для проходження медичного огляду теж не складено. З відеозапису чітко видно, що в цей час протокол ще не був надрукований. В цей час поліцейський лише починає діставати бланки для їх заповнення, і лише через 10-11 хвилин, тобто об 11 год. 12 хв. роздруковується протокол про адміністративне правопорушення. При цьому перший роздрукований протокол одразу знешкоджується. Далі патрульний знову складає протокол, і лише об 11.13.50 год. роздруковує інший протокол про адміністративне правопорушення (В самому протоколі ЕПР1 № 392133 зазначений час «11.13.22»).

Виходячи із зазначеного, слід дійти до висновку, що на момент початку складання протоколу про адміністративне правопорушення (за 11 хвилин до його фактичного складання) ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння, а тому в його діях відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення, а як наслідок відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена в судовому засіданні наявними та допустимими доказами у зв`язку з чим заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , враховуючи пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_3 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395); Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина перша ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

До суду працівниками УПП в Запорізькій області були надані наступні матеріали:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 392133 від 15.07.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапорт працівника УПП в Запорізькій області Полонського Є., згідно з яким під час несення служби в Комунарському районі 15.07.2025 року о 10 год. 44 хв. в м. Запоріжжя по вул. Космічна, буд. 118-б, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України» було зупинено автомобіль марки «Mercedes Benz 190», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, не природна блідість обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів відмовою на місці зупинки транспортного засобу. На водія складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, від керування транспортним засобом відсторонений;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.07.2025 року, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 мав звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, неприродну блідість обличчя. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження;

- довідка УПП в Запорізькій області, що ОСОБА_1 має посвідчення водія, повторності по ст. 130 КпАП не має;

- диск з відеозаписом.

Законом встановлений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортних засобів, основний серед них це порушення Правил дорожнього руху України.

Пунктом другим ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Так, пунктами 1, 3 частини 1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу, з детальним описом підстав зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху України, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів або іншої перевірки є неправомірними.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень Правил дорожнього руху України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (постанова від 15.03.2019 року справа № 686/11314/17 та справа № 357/10134/17 від 23.10.2019 року).

При оцінці наданого поліцейськими відеозапису суд звертає увагу на те, що в діях поліцейських прослідковується неправомірність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з надуманої причини (затоновані ліхтарі «стоп», не працююча одна лампа ліхтаря «стоп»), яка не знайшла свого підтвердження під час перегляду відеозапису, де, навіть за можливої наявності тонування, чітко видно справність та коректну роботу правого та лівого ліхтаря «стоп». Крім того, ствердження поліцейського про наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння, таких як звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість обличчя, також не підтверджується відеозаписом. Також, в результаті перегляду відеозапису суддею встановлено, що о 10 год. 51 хв. інспектор вперше пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній не відповів відмовою, а лише висловив свої сумніви, щодо вірогідного результату такого огляду, та, врешті, погодився. Натомість працівник поліції, отримавши позитивну відповідь, повторно запитав у ОСОБА_1 про те, чи згоден він на проходження огляду, та роз`яснює водієві, що у разі його відмови у відношенні нього буде складено відповідний протокол і він вже потім в суді пояснить причини своєї відмови. Також пояснив, що у разі виявлення в медичному закладі ознак сп`яніння, водій в результаті буде позбавлений права керування транспортними засобами. При цьому, поліцейський не роз`яснив водієві, що така відповідальність передбачена в обох випадках. Такі дії з боку працівника поліції по відношенню до водія, суддя розцінює, як створення штучних умов для відмови водія від проходження огляду. Далі поліцейський повторно запитує у водія чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння, на що отримує відмовну відповідь (10 год. 55 хв.). Після цього обидва патрульні поліцейські сіли до автомобілю. Потім, об 11 год. 01 хв. до поліцейського автомобілю підійшов ОСОБА_1 та запитав з ким йому треба їхати на огляд, на що отримав відповідь, що протокол за відмову від огляду у відношенні нього вже складено, хоч це не відповідало дійсності, оскільки такий складено об 11 год. 13 хв. Виходячи із зазначеного, суддя доходить до висновку, що на момент початку складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 фактично погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи мається наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5180 від 15.07.2025 року (час огляду 14 год. 05 хв.), за підписом лікаря КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 , згідно з яким ОСОБА_1 не перебував в стані сп`яніння.

Тобто, фактично в наданих працівниками поліції матеріалах відсутні будь-які дані, на підставі яких можливо було б встановити правомірність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та факт категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад, а також подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик