Провадження №: 3/755/5820/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевська, Луганської обл., громадянина України, працюючого в ТОВ «УЛФ-Фінанс», заступником начальника департаменту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15 серпня 2025 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, керував транспортним засобом «Audi A7», номерний знак НОМЕР_2 , рухався по Венеціанському острові, у місті Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння /запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів/.

Від проходження медичного огляду, для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку, відмовився на боді-камеру 473261, 472393.

Крім того, 15 серпня 2025 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, керував транспортним засобом «Audi A7», номерний знак НОМЕР_2 , рухався по Венеціанському острові, у місті Києві, не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus GX460», номерний знак НОМЕР_3 , що був припаркований, який здійснив зіткнення з транспортним засобом «Yamaha Y2F-r1», номерний знак НОМЕР_4 , під керування ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5, 13.1 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав у частині вчинення дорожньо-транспортної пригоди, його захисник - адвокат Хміль В.М. просив закрити провадження в частини адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з підстав викладених у письмових запереченнях.

У судовому засідання були допитані уповноважені особи підрозділу Національної поліції.

ОСОБА_3 у судовому засідання пояснив, що він працює поліцейським УПП в м. Києві ДПП, отримавши повідомлення про ДТП прибув на місце пригоди та почав встановлювати обставин події, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп?яніння, запропонував останньому пройти огляд для встановлення стану сп?яніння на місці події або у лікаря в медичному закладі, на всі пропозиції останній відмовився.

ОСОБА_4 у судовому засідання пояснила, що вона працює поліцейським УПП в м. Києві ДПП. Вона із колегою отримали виклик про те, що сталось ДТП, тому вони прибули на місце події, де почали встановлювати усі обставини. Також пояснила, що вона не була присутня, коли ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду для встановлення стану сп?яніння. Однак, оскільки останній намагався вчинити спробу зникнення з місця події, вони були змушені затримати його. Також пояснила, що на місці ДТП була дуже велика кількість сторонніх людей, тому вони прибули до відділу поліції для складання протоколів.

Суд, вислухавши думку осіб, які прийняла участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення та адміністративне затримання, картки обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідки armor, рапорт, схему місця ДТП, DVD-R диск, дійшов наступного.

Норма ст.7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Нормою ст.124 КпАП України, передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно схеми місця ДТП, транспортний засіб «Audi A7», номерний знак НОМЕР_2 має пошкодження передньої частини, транспортний засіб «Lexus GX460», номерний знак НОМЕР_3 - переднього бамперу, ліві передні та задні двері, а транспортний засіб «Yamaha Y2F-r1», номерний знак НОМЕР_4 - пластику передньої частини /а.с.11/.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Отже, ОСОБА_1 повинен знати Правил дорожнього руху України та їх виконувати. Крім того, ст.68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду передбачені в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. та відповідною Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Відповідно до п.2 Порядку №1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов?язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п.4 Порядку № 1103).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров?я (п.6 Порядку № 1103).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров?я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп?яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку № 1103).

Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп?яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров?я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п.6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п.7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров?я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КпАП України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КпАП України, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об?єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до протоколів про адміністративні правопорушення відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд визнає наявний у справі відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КпАП України і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КпАП України.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп?яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Із переглянутого у судовому засіданні DVD-R диску, з відеозаписом із нагрудних боді-камер, убачається, що відповідно до ст.266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, поліцейський виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп?яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, запропонував особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пройти перевірку для встановлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу погодився /473261_15/08/2025_23:31:57 /0:07:37 відеозапису/. Потім ОСОБА_1 змінив свою думку та погодився проходити огляд у медичному закладі /473261_15/08/2025_23:45:15 /0:21:07 відеозапису/, але, коли поліцейський запропонував пройти до службового автомобіля щоб поїхати з ними до медичного закладу, останній повідомив, що йому потрібно поспілкуватися та пішов із сторонніми людьми у протилежному від службового автомобіля напрямку.

Також, у ході перегляду відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 уникає прямого, чіткого, не хаотичного спілкування з поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України, тому останній попередив ОСОБА_1 , що у разі, якщо останній буде намагатися покинути місце адміністративного правопорушення, то він буде затриманий із застосуванням фізичної сили та спец-засобу - кайданки.

Так, аналіз вищевказаного та із урахуванням об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, умов та порядку проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння визначених ст.266 КпАП України, п.2.5 Правил дорожнього руху України, п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, дають суду підстави вважати те, що ОСОБА_1 свідомо розумів та категорично не бажав пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп?яніння, вказане базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих тільки ОСОБА_1 , уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп?яніння, вказане проявилося у пасивній формі відмови, постійне твердження про те, що він погоджується пройти огляд, але у будь-який спосіб уникав його проходження.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України є закінченим з моменту відмови /пасивна відмова/ водія пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі.

Факт відмови /пасивної відмови/ водія від проходження огляду на стан сп?яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп?яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку.

Факт відмови /пасивної відмови/ водія від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд дійшов висновку про наявність ознак сп?яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп?яніння.

Суд, вважає, що водій ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.

Законодавець передбачив настання адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку, саме з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду водіями, які підозрюються у керуванні транспортним засобом у стані сп?яніння.

Так, у разі невиконання вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов?язки, які пов?язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп?яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Також, суд враховує рішення по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов?язки у правовому полі.

Тож, суд бере до уваги, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КпАП України, за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння створює загрозу життю та здоров?ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення. Через що відмова від проходження огляду на стан сп?яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп?яніння, а відтак і відповідальності за це.

Суд вважає, що дії працівників поліції не порушували права та свободи ОСОБА_1 , а наявні у справі докази, отримані у встановленому законом порядку і не здобуті завдяки інформації, яку було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 Правил дорожнього руху України кореспондується із обов?язком водія не керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп?яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

Крім того, суд критично ставиться до твердження сторони захисту про неправомірне затримання ОСОБА_1 , застосування спец-засобів - наручників та складання відповідного протоколу, оскільки суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник звертались до керівника підрозділу поліції або до вищого органу Національної поліції зі скаргою з метою оскарження вказаних неправомірних дії патрульної поліції.

Що стосується твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що йому не були роз?ясненні його права, то із відеозапису встановлено, що протягом усього часу спілкування ОСОБА_1 із інспекторами поліції, біля останнього були люди, які стверджували, що вони є фахівцями у галузі права, постійно вмішувалися у їх спілкування, радили ОСОБА_1 що робити і як відповідати, водночас поліцейський неодноразово роз?яснив ОСОБА_1 положення п.2.5 ПДР України, ст.130 КпАП України та яка передбачена відповідальність за указане адміністративне правопорушення /473261_15/08/2025_23:52:19 /0:28:12 відеозапису/. Крім того, працівники поліції жодним чином не перешкоджали останньому самостійно звернутися до адвоката щоб отримати правничу допомогу.

Суд також критично сприймає пояснення ОСОБА_1 надані у судовому засіданні та розцінює їх як спосіб уникнення відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ст.10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Нормами ст.245 КпАП України передбачено ряд завдань серед яких є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За таких обставин, суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст.33, 252 КпАП України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, також враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає, що на нього має бути накладено стягнення у межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ч.2 ст.36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом /посадовою особою/, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Крім того, згідно ст.40-? КпАП України, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року /зі змінами і доповненнями/.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.33, 34, 40-?, ст.124, ч.1 ст.130, 252, 283-285, 289, 291, 294, 307, 308 КпАП України, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КпАП України, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.

Згідно з ч.1 ст.307 КпАП України штраф має бути сплачено протягом п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений ч.1 ст.307 КпАП України, відповідно до ст.308 КпАП України, у порядку примусового виконання постанови стягнути подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Андрій КУРИЛО