П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року місто Київ

Справа № 759/10218/25

Провадження № 33/824/4205/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Туринського Валентини Євгенівни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2 від 12.05.2025, 12.05.2025 о 11:21 у м. Києві по вул. Мрії, 19, водій ОСОБА_1 незаконно використовував на транспортному засобі марки «BMW 740i», д.н.з. НОМЕР_1 , найменування Державного бюро розслідувань та символіку Державного бюро розслідування, затвердженого Указом Президента України №292/2019 від 19.05.2019, зображені на рамці для кріплення державних номерних знаків зазначеного автомобіля, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184-3 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2025 року Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184-3 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

30 липня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Туринська В.Є. звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2025 року скасувати та справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Суд неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам подій, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що посадовою особою Державного бюро розслідувань не в повному обсязі та некоректно викладено суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована об`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Вказує, що на фото доданих до протоколу відповідна емблема та прапор не використовувались ОСОБА_1 на рамці для кріплення державних номерних знаків.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Туринська В.Є. підтримла доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, частиною 1 ст. 184-3 КУпАП передбачена відповідальність за незаконне використання фізичною особою ознак належності до Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, або незаконне використання фізичною особою на транспортному засобі найменування Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України чи похідних від них, у тому числі викладених іноземною мовою.

Причиною обговорення внесення означених змін до законодавства слугувала негативна тенденція погіршення стану публічної безпеки і порядку в державі та зниження довіри до поліції, зокрема, через вчинення певних дій юридичними особами, громадськими формуваннями та фізичними особами, які використовують символіку та/або її елементи, повне чи скорочене найменування Національної поліції України та їх похідні.

Тож, у даному випадку введення заборони використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами, фізичними особами підприємцями та громадськими об`єднаннями, а так само фізичними особами ознак належності, найменування поліції або похідних від нього, у тому числі викладених іноземною мовою на одязі, транспортних засобах, будівлях, бланках документів тощо, має слугувати певним запобіжником цій негативній тенденції.

Відповідно до ДСТУ 3849:2018 Національний стандарт України «Дорожній транспорт. Кольорографічні схеми, розпізнавальні знаки, написи та спеціальні сигнали оперативних, спеціалізованих та спеціальних транспортних засобів». Загальні вимоги» цей стандарт поширюється на оперативні, спеціалізовані та спеціалізовані колісні транспортні засоби, призначені для експлуатації на вулицях та автомобільних дорогах загального користування, на які відповідно до вимог законодавства наносять кольорографічні схеми, розпізнавальні знаки, написи та/або встановлюють спеціальні світлові та звукові, або лише світлові сигнальні пристрої.

Цей стандарт установлює загальні вимоги до кольорографічних схем, розпізнавальних знаків, написів, які наносять на зовнішні поверхні транспортних засобів тощо.

Указом Президента України «Про символіку Державного бюро розслідувань» від 19 травня 2019 року № 292/2019 до символіки Державного бюро розслідувань віднесено:

- емблему Державного бюро розслідувань, якою є темно-синій п`ятисторонній щит зі срібною облямівкою. У центрі щита розміщено срібний видовжений шестикутник з паралельними боковими сторонами, обабіч яких - видовжені срібні паралелограми. У нижній частині щита - напис "ДБР" срібними літерами;

- прапор Державного бюро розслідувань, яким є прямокутне полотнище темно-синього кольору зі співвідношенням ширини до довжини 2:3. У центрі полотнища зображено срібний видовжений шестикутник з паралельними боковими сторонами, обабіч яких - видовжені срібні паралелограми, висота зображення шестикутника становить 1/2 ширини полотнища. Сторони полотнища прапора ідентичні.

Вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення в частині ч. 1 ст. 184-3 КУпАП судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184-3 КУпАП, - незаконне використання фізичною особою ознак належності до Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, або незаконне використання фізичною особою на транспортному засобі найменування Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України чи похідних від них, у тому числі викладених іноземною мовою, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що посадовою особою Державного бюро розслідувань не в повному обсязі та некоректно викладено суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, є необгргунтованими оскільки об`єктивна сторона складу правопорушення полягає у пересуванні транспортним засобом, на якому незаконно використано найменування «Державне бюро розслідувань», тоді як ОСОБА_1 не є працівником цього органу, що свідчить про незаконне використання ознак належності до ДБР. За такі дії прямо передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 184-3 КУпАП (незаконне використання найменування/ознак належності на транспортному засобі за відсутності ознак кримінального правопорушення).

Доводи апеляційної скарги про те, що на фотознімках, доданих до протоколу, емблема та прапор нібито не використовувалися ОСОБА_1 на рамці для кріплення державних номерних знаків, є необґрунтованими. До протоколу долучено достатній масив фотодоказів - як з камер відеоспостереження, так і фотознімків, зроблених інспектором ДБР під час огляду транспортного засобу, - які фіксують розміщення відповідних позначень на рамці номерного знака. Зазначені матеріали відповідають вимогам ст. 251 КУпАП щодо доказів та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами (ст. 252 КУпАП), що спростовує доводи апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП.

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд, з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Інші доводи апелянта також задоволенню не підлягають, є особистою думкою захисника та суперечать наявним матеріалам.

Доводи апеляційної скарги та надані захисником в апеляційному суді пояснення про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним, та що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184-3, задоволенню не підлягають, остільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Туринської Валентини Євгенівни - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2025 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус