Справа № 487/5752/25 Головуючий у першій інстанції Кузьменко В.В.
Провадження № 33/812/436/25 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Дідняк І.А., потерпілого ОСОБА_2 , його представника Сорочана Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 384451 від 07 липня 2025 року, того ж дня о 17 годині 09 хвилин в м. Миколаїв по вулиці Георгія Гонгадзе (Паризької Комуни), 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед маневром розвороту не переконалась, що це буде безпечним та скоїла зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який також рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 10.9.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову змінити в частині накладення стягнення, а саме, змінити вид застосованого відносно неї стягнення на штраф.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини того, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей шкільного віку, яких вона повинна постійно доставляти у різні школи міста Миколаєва, тим паче в умовах воєнного стану. Діти також відвідують гуртки та репетиторів, тому вона не матиме можливості забезпечити нормальний розвиток та навчання її дітей, так як фізично не матиме можливості вчасно доставити дітей до школи та гуртків, репетиторів, а матеріальне становище не дозволяє їй постійно користуватися службою «таксі». Окрім того, в місті Миколаєві у неї немає ні родичів, ані чоловіка, які б могли допомагати їй у супроводі дітей до школи, гуртків, репетиторів. Окрім того, дочка має проблеми із зором, тому періодично вона має возити її на обстеження до лікаря та проходити курс процедур.

Апелянт зазначає, що вона отримала посвідчення водія 02 жовтня 2021 року та будь-яких адміністративних правопорушень нею не вчинялось, до адміністративної відповідальності не притягувалась, у дорожньо-транспортні пригоди не потрапляла.

ОСОБА_1 вказує, що не оскаржує вину у дорожньо-транспортній пригоді, проте просить врахувати, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно неї, суддя місцевого суду не врахував дані про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На думку апелянта, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог закону і при наявності альтернативних стягнень, передбачених статтею 124 КУпАП, призначив стягнення, яке не відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП.

Вважає, що засноване до неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, занадто суворе. Під час розгляду справи у суді першої інстанції взагалі не з`ясовувались обставини, що стосуються особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, не з`ясовувалась наявність чи відсутність неповнолітніх дітей, матеріальний стан, тощо.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник Дідняк І.А. підтримали доводи апеляційної скарги, а потерпілий ОСОБА_2 та його представник Сорочан Є.В. не заперечували у задоволенні апеляційної скарги.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до вимог статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (частина 2 статті 30 КУпАП).

Санкція статті 124 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, суд першої інстанції зазначив про врахування характеру вчиненого правопорушення, особи винного та ступінь її вини.

Водночас, судом першої інстанції не зазначено про наявність підстав, передбачених частиною 2 статті 30 КУпАП, для застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається обґрунтування необхідності застосування тієї міри адміністративного стягнення, яка застосована судом і не наведено мотивів обрання судом саме такого виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Крім того, суд першої інстанції, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не перевірив та не врахував належним чином даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зокрема, той факт, що вона раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, на утриманні у ОСОБА_1 перебуває двоє неповнолітніх дітей шкільного віку, її чоловік перебуває за кордоном.

Вказані обставини підтверджуються документами, які долучені до апеляційної скарги.

Також судом не в повній мірі враховано обставини вчинення адміністративного правопорушення, що внаслідок ДТП автомобілі отримали незначні механічні пошкодження, а тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, проте помилково призначене більш суворе покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців, без зазначення та обґрунтування законних на те підстав, що в даному випадку не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

За такого, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення, а саме: замість адміністративного стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., яке відповідатиме меті адміністративного стягнення - вихованню особи та запобіганню вчинення нових правопорушень.

В іншій частині постанова суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалась та має бути залишена без зміни.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 вересня 2025 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 замість позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, адміністративне стягнення, передбачене статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський