П О С Т А Н О В А

17 жовтня 2025 року м. Київ

Справа №357/3754/25

Апеляційне провадження №33/824/5199/2025

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року за матеріалами, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полк патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон 1 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605, 60 грн в дохід держави.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , його захисником - адвокатом Хегай О.Б. 26 липня 2025 року засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу, в якій, зокрема, міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 з травня 2025 року по теперішній час перебуває на бойовому чергуванні та в зоні бойових дій у зв`язку із чим, він не мав можливості бути присутнім у судових засіданнях під час розгляду справи, в суді першої інстанції, а отже оскаржити постанову в строк встановлений ст. 289 КУпАП. Також враховуючи, що ОСОБА_1 проходить військову службу, він майже не має постійного доступу до засобів зв`язку, тому не зважаючи на те, що суд першої інстанції надав доступ захиснику ОСОБА_1 до матеріалів електронної справи 07 липня 2025 року, узгодити правову позицію у справі, стало можливим лише 12 липня 2025 року. На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2022 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та доводи наведені в клопотанні, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2022 року задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що оскаржувана постанова винесена за відсутності ОСОБА_1 /а.с. 17-20/.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був належним чином про розгляд справи призначений на 29 травня 2025 року, оскільки направлена судова кореспонденція повернулася до суду першої інстанції з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 15,16/.

Копію оскаржуваної постанови супровідним листом від 29 травня 2025 року направлено ОСОБА_1 на зазначену ним поштову адресу, однак судова кореспонденція повернулась до суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 21,22/.

За заявою захисника ОСОБА_1 - адвоката Хегай О.Б., останньому 07 липня 2025 року було надано можливість ознайомитись з матеріалами справи в електронному вигляді, про що зазначає і сам захисник /а.с. 23/.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було надіслано судом: 30.05.2025. зареєстровано: 30.05.2025. забезпечено надання загального доступу: 02.06.2025.

Апеляційну скаргу захисником ОСОБА_1 - адвокатом Хегай О.Б. було направлено засобами поштово зв`язку до суду апеляційної інстанції 26 липня 2025 року /а.с. 29-42/.

Матеріали справи №357/3754/25 надійшли до суду апеляційної інстанції 14 жовтня 2025 року /а.с. 43/.

Основними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник ОСОБА_1 - адвокат Хегай О.Б. вказує на те, що ОСОБА_1 не мав змоги брати участь в розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки перебуває в ЗСУ, а тому не був присутній в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови, захисник отримав доступ до справи та ознайомився з матеріалами справи 07 липня 2025 року та лише 12 липня 2025 року зміг узгодити правову позицію з ОСОБА_1 .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне. З матеріалів справи дійсно вбачається, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи призначений на 29 травня 2025 року та не брав участь в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної ухвали. Однак, його захисник ознайомився з матеріалами справи, зокрема, з оскаржуваною постановою суду першої інстанції 07 липня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями захисника, отже строк на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП почав відраховуватись з дня ознайомлення захисника з матеріалами справи та оскаржуваною постановою. Таким чином, останнім днем подання апеляційної скарги є 17 липня 2025 року. Однак, захисником ОСОБА_1 апеляційна скарга була подана 26 липня 2025 року, тобто з пропуском строків передбачених ч.2 ст.294 КУпАП.

Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисником не наведено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає вказані захисником ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду неповажними.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року, апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.