Справа № 642/3134/25
Провадження № 3/642/931/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов із Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, начальника служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні капітан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов протокол серії ЕПР1 №341797 від 26.05.2025, відповідно до якого 26.05.2025 року о 00 годині 05 хвилин за адресою: м.Харків, вул. Холодногірська, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz ML270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 ARHK 0129, результат 0,88 %, чим порушив п. 2.9.а ПДР, керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Адвокат Сурін С.В. 10.10.2025 надав заяви до суду про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 , а також про долучення до матеріалів справи службової характеристики ОСОБА_1 , довідки про безпосередню участь особи у заходах забезпечення оборони України, клопотання начальника по логістики заступника командира військової частини НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 10.10.2025 надано заяву до суду, у якій просив розглядати справу без його участі, при цьому вину визнав в повному обсзі, просив не застосовувати суворе покарання і не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»№ 3477-IV від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначена норма закону є бланкетною, тому необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення виражається, у тому числі, в ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом є особа, яка керує транспортним засобом.

Як передбачено пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно абз. 1,4 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015№1395(далі - Інструкція №1395) процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103(далі - Порядок №1103).

Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015№1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктами 6 та 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015(далі - Інструкція), крім іншого, передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці пригоди, то огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння поліцейськими огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій транспортного засобу відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я. Огляд водіїв транспортних засобів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння проводять лікарі-наркологи відділень медичних оглядів на стан сп`яніння.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 341797 від 26.05.2025 винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 30 КУпАП, підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейського; результатом тесту Drager Alcotest 6820 від 26.05.2025 0,88 % проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.05.2025; рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції Скуменко Д. від 26.05.2025.

Вказані докази є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою та у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у повторному протягом року керуванні водієм транспортним засобом, що має технічну несправність, з якою відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Отже міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала їх дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року).

Також ЄСПЛ у рішенні Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

В свою чергу частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень цієї статті свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення.

Водночас принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У чинному КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), в зв`язку із чим суд доходить висновку про можливість застосування аналогії закону при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення в частині призначення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується наданими суду документами.

Також судом враховуються наступні обставини. Як вбачається, з службової характеристики ОСОБА_1 , капітана, що обіймає посаду начальника служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_4 , за час проходження служби останній зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінований та свідомий офіцер, до виконання службових обов`язків ставиться старанно, постійно вдосконалює свої фахові здібності, намагається придбати передовий досвід від старших начальників. Виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, шанує честь та гідність товаришів по службі. Організовує та забезпечує підвезення зброї безпосередньо до розташування бойових підрозділів бригади, здійснює поїздку власним автотранспортом з метою проведення щомісячних звірок щодо облікованого військового майна, а також поїздки для підпису і збору документів, регулярні поїздки у відрядження власним авто з метою отримання та списання військового майна. Морально-психологічний стан: добрий, цілеспрямований, впевнений в собі та в своїх діях. За характером спокійний, врівноважений, на критику реагує адекватно, робить правильні висновки, серед колективу користується повагою.

Вказана службова характеристика затверджена начальником логістики, заступником командира військової частини НОМЕР_4 , підполковником ОСОБА_2 , від 30.06.2025.

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 07.07.2025 року № 4698/5415, ОСОБА_1 в період з 08.07.2023 по 17.11.2023; 05.12.2023 по 04.05.2024; 17.05.2024 по 27.06.2024; 10.07.2024 по 25.12.2024; 03.01.2025 по 25.04.2025; 08.05.2025 по 06.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Крім того, надано клопотання начальника логістики, заступника командира військоовї частини НОМЕР_4 , підполковника ОСОБА_3 , у якому вказано, що за фактом порушення капітаном ОСОБА_1 , вимог ПДР у військовій частині НОМЕР_4 було проведено службове розслідування, за результатами якого він був притягнений до дисциплінарної відповідальності з оголошенням дисциплінарного стягнення «СУВОРА ДОГАНА». Також з ОСОБА_1 проведено бесіду офіцером відділення психологічної підтримки персоналу. Просив не позбавляти права керування транспортними засобами ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він виконує обов`язки служби безпосередньо на транспорті, особисто взаємодіє з органами військової служби правопорядку та оперативним командуванням для списання втраченого (в ході бойових дій) військового майна. ОСОБА_1 особисто отримує озброєння та прилади розвідки у зв`язку з тим, що має дозвіл від Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України на допуск до технічної території та охоронні периметри режимних об`єктів військових частин, баз зберігання, арсеналів. Безпосередньо приймає військово-технічне майно надане в якості благодійної допомоги з подальшою передачею до підрозділів військової частини, які виконують бойові завдання, безпосередньо також і на транспортних засобах. Водночас позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить виконання ним службових обов`язків та у значній мірі знизить загальну боєздатність його підрозділу.

На підставі наведеного суд дійшов переконання, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом дійсно унеможливить виконання ним службових обов`язків, а саме позбавить можливості вчасно та безперешкодно діставатися до місць дислокації, виконувати бойові завдання і накази, у значній мірі знизить загальну боєздатність його підрозділу, що в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України ставить під загрозу життя та здоров`я військовослужбовців (особового складу), які знаходяться в зоні бойових дій.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Також суд враховує те, що дії, вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено, водночас встановлена наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та безспосередня участь в зоні бойових дій у заходах по відсічі збройної агресії рф проти України.

Враховуючи, що КУпАП прийнятий Верховною Радою УРСР 07.12.1984 року і він не включає поняття призначення стягнення нижче, передбаченого статтею КУпАП, то в даному випадку відповідно до ст.7 КУпАП суд вважає за можливе застосувати норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призначити стягнення більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті 130 КУпАП.

Суд вважає, що таке адміністративне стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 грн 60 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 23, 33-36, 130, 251, 252, 273, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф повинен бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і в такому випадку з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили

Повний текст постанови складено 10.10.2025

Суддя Л.Г. Проценко