КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 382/1084/25

Суддя в суді першої інстанції: Нарольський М.М.

Провадження № 33/824/4913/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участі секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 )до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, стягнуто з нього 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (а.с. 39-44).

Не погодившись з вказаною постановою, 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 46-51).

В обґрунтування вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі зазначав, що висновок суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відповідає дійсності, оскільки ні факт руху транспортного засобу, ні факт керування транспортним засобом матеріалами справи не зафіксовано. Розписка ОСОБА_2 не є належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказував, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції проїжджали поблизу нерухомого транспортного засобу, поруч з яким проходив чоловік у військовій формі. В подальшому, працівники поліції здійснили зупинку біля вказаного транспортного засобу та з`ясовували причини його стоянки. В процесі розмови з`ясувалось, що у транспортному засобі пробите колесо і 3 хлопців чекали поки їм принесуть заміну. В процесі розмови працівник поліції запитав, чи є у водія посвідчення права керування. Чоловік у військовій формі показав працівником поліції своє водійське посвідчення в додатку «Дія» та зазначив, що він керував транспортним засобом. Однак, працівники поліції наполягали, що саме ОСОБА_1 був водієм ТЗ, оскільки він нібито вийшов із-за керма. В той же час, ОСОБА_1 наголошував, що ТЗ не керував, оскільки позбавлений прав керування . Вказані обставини працівники поліції проігнорували та пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, обов`язок на проходження огляду на стан сп`яніння виникає лише у водія ТЗ, який саме керував ТЗ та був зупинений працівниками поліції. Натомість, будь-якого доказу керування ОСОБА_1 . ТЗ матеріали справи не містять.

Щодо висновку суду першої інстанції, що ОСОБА_1 жодного разу не повідомив, хто був за кермом автомобіля, звертав увагу, що на відеозаписі чітко видно особу, яка надала посвідчення та повідомила, що саме він керував ТЗ.

Також, посилався на те, що транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі.

Разом з тим, вказував, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки за своєю природою він не є самостійним беззаперечним доказом у справі (а.с. 46-51).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Коноваленко Є.О. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином: ОСОБА_1 на зазначену ним поштову адресу, а прокурор повідомлення до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердила в суді його захисник - адвокат Коноваленко Є.О. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 56-60).

Виходячи з положень ст.ст. 268, 271 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисник розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. При цьому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не визначена як обов`язкова процесуальним законом (ст. 268 КУпАП).

Європейський суд з прав людини вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України" № 16652/04).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги та встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331822 від 16.05.2025 року, ОСОБА_1 16.05.2025 о 01 год. 20 хв. в м. Яготин по вул. Поштова, 50, керував ТЗ ВАЗ 2106, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

До протоколу було долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 2,14).

Крім того, до протоколу було долучено копію постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення (а.с. 7-8); постанови Київського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року (а.с. 10-13); довідку органу поліції про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП (а.с. 6); довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 5), розписку ОСОБА_2 (а.с. 3).

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, події, які свідчать про рух транспортного засобу, та вбачається загоряння покажчиків сигналу стоп. Із водійського сидіння вийшла особа чоловічої статі, худої статури, одягнена у камуфльований ("військовий") одяг (куртку та штани) та кашкет (кепка) та відразу спереду обходить автомобіль і йде за нього. Інші особи в цей момент відсутні, в подальшому, інші особи вийшли з іншого боку автомобіля. При цьому, з усіх осіб які вийшли із автомобіля та перебували на місці події саме ОСОБА_1 єдиний був одягнений в такий одяг - камуфльований ("військовий") одяг (куртку та штани) та кашкет (кепка). Крім цього, під час розмови з працівниками поліції особа ОСОБА_1 на місці вчинення адміністративного правопорушення була встановлена на підставі документу, який він особисто пред`явив. Таким чином, на відеозаписі був зафіксований рух автомобіля та одразу без відриву у часі вихід із автомобіля з водійського сидіння саме ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечувалось факту руху вказаного автомобіля.

В подальшому, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 у відповідь заперечував факт керування ТЗ, фактично ігнорував вимогу щодо проходження огляду. Вказані дії розцінюються як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмову про проходження такого огляду (а.с. 14).

Долучені до матеріалів справи відеозаписи свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови Яготинського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 )до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 )до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець