Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 562/2217/25

Провадження № 33/4815/825/25

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання - Москалик Т.В.,

захисника - Фортельної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисників Михайлова Д.О. та Фортельної Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2025 року о 11:23 год. в м. Здолбунів по вул. Шевченка, 137 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість мови. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданих апеляційних скаргах захисники Михайлов Д.О. та Фортельна Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просять скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначають, що фрагментарність наданого відеозапису, зокрема наявність розриву в записі, є істотним порушенням вимог до належного доказу. За таких умов жодна дія, відображена на цьому відео, не може вважатися достовірно підтвердженою, а отже, відсутні юридично значимі докази того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказують, що додані до матеріалів справи відеозаписи містять невірно встановлений час, що свідчить про недотримання вимог до цілісності та достовірності технічного доказу. Крім того, ознаки наркотичного сп`яніння не були належним чином зафіксовані ані на відеозаписах, ані в протоколі, оскільки поверхневий огляд особи фактично не проводився, чим грубо порушено вимоги Інструкції про порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Доводять, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, не перевірив достовірність і допустимість поданих доказів, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Вважають, що поліцейський, встановивши, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, відповідно до вимог чинного законодавства був зобов`язаний залучити уповноважену особу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, яка мала провести огляд на стан сп`яніння. Невиконання цього обов`язку є істотним порушенням процедури, що ставить під сумнів законність усіх подальших дій працівників поліції та висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доводи захисника Фортельної Ю.Ю. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.5);

- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл 4019, час 00:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Так, суд виходить з того, що відмова від проходження огляду у медичному закладі зафіксована відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Доводи сторони захисту про те, що надані до матеріалів справи відеозаписи містять невірно встановлений час не можуть бути прийняті судом як підстава для визнання технічних доказів недопустимими. Відповідно до усталеної судової практики, сам по собі факт невідповідності технічної дати чи часу запису не свідчить про відсутність автентичності або недостовірність відеофайлу, якщо його зміст узгоджується з іншими матеріалами справи, зокрема з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями поліцейських та іншими письмовими доказами.

Крім того, твердження про неналежну фіксацію ознак наркотичного сп`яніння спростовуються наявними у справі письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він сам зазначив, що відмовляється від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки напередодні вживав наркотичні речовини, має від них залежність та вживає їх на постійній основі (а.с.4).

Суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП міг бути підданий огляду лише посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, оскільки відповідно до глави 13-Б КУпАП, присутність працівників Військової служби правопорядку у Збройних силах України є обов`язковою лише при складенні матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників Михайлова Д.О. та Фортельної Ю.Ю. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович