ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2342/25 Справа № 932/5626/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Нікітіна В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, звільнено від сплати судового збору, -

в с т а н о в и л а :

постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285947 від 30.03.2025 року, 30 березня 2025 року о 16:09 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi 100», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: траса Н-20 (Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь) 23 км. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат склав 2,46 ‰. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Нікітін В.В., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Зауважує, що на відеозапису «0000001__0007» долученому до матеріалів справи відсутній факт зупинки транспортного засобу, а лише відображено, що автомобіль знаходиться в нерухомому стані, потім автомобіль від`їжджає від працівника поліції та поруч зі ОСОБА_1 в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходиться, ще одна особа, зі слів ОСОБА_1 поруч з ним на пасажирському сидінні знаходився працівник поліції, який сказав йому їхати та рукою вказував куди. Вказаний відеозапис є постановочним, з метою надати суду відео доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказує, що після проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейський не з`ясовує у останнього, чи згоден він з результатами огляду. Поліцейський не роз`яснює ОСОБА_1 , його право в разі не згоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що він має право пройти огляд в медичному закладі. Наведене свідчить про порушення порядку огляду, що відповідно до ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення має наслідком його недійсність.

Наголошує, що в матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозапису щодо події яка сталася. Зауважує, що згідно рапорту поліцейського Титаренко І.О., автомобіль був зупинений приблизно о 15 год. 05 хв., а згідно протоколу автомобіль був зупинений в 16 год. 09. хв. Все вказане ставить під сумніви повноту зафіксованої події, яка відбувалася 30.03.2025 року за участю ОСОБА_1 .

Зауважує, що до матеріалів справи не долучено доказів повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що в матеріалах справи знаходиться чек Драгер № 1345, але у вказаному чеку в графі «до протоколу №», не зазначено номер протоколу до якого він долучається. В протоколі ЕПР1 № 285947, в графі «11. До протоколу додаються:» вказано «інші матеріали». Тобто не зазначено докази які долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказує, що КУпАП доповнено спеціальною нормою-статтею 266-1 «Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції». Тобто, направлення/огляд зазначених осіб на стан алкогольного сп`яніння має відбуватися лише у відповідності до цих положень Кодексу. Огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

ОСОБА_1 та його захисник Нікітін В.В., у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника Нікітіна В.В. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, суддею Шевченківського районного суду міста Дніпра, не встановлено обставин справи, в оскаржуваному рішенні лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення. В своїй мотивувальній частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення. Взагалі не зазначено обставин, які безпосередньо встановлені судом, а викладені лише відповідно до протоколу.

Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, в наявності. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки.

З огляду на зазначене, такі істотні порушення тягнуть за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено, що 30 березня 2025 року о 16:09 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi 100», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: траса Н-20 (Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь) 23 км. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат склав 2,46 ‰. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285947 від 30.03.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; результатами спеціального технічного приладу «Драгер» - 2,46‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом поліцейських; відеозаписом поліцейських; постановою від 23.09.2024 року та довідкою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, ОСОБА_2 інкримінується адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даному випадку підлягає факт керування транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, що підтверджується матеріалами справи та факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Вказані обставини доведені поза розумним сумнівом та факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не спростовується ним самим.

Апеляційний суд вважає відеозапис поліцейських належним та допустимим доказом, який беззаперечно підтверджує події викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а твердження захисника про фрагментальний характер фіксування не спростовує зазначених обставин, оскільки на відеозаписі логічно та послідовно зафіксований весь перебіг подій, підстав для сумніву щодо достовірності у апеляційного суду не виникає. Більш того, захисник не зазначає, що якісь обставини викривлені, а лише вказує, що відеозапис поліцейських є не повним, однак дана обставина не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Твердження захисника, що працівники поліції спонукали ОСОБА_1 проїхати незнану відтань задля фіксування факту керування транспортним засобом, не сприймаються апеляційним судом до уваги, оскільки окрім зазначеного факту, коли ОСОБА_1 перебуває безпосередньо за кермом та паркується, останній керував транспортним засобом, наслідком чого стало його зупинення працівниками поліції.

Апеляційний суд зауважує, що нормами діючого КУпАП та відповідної Інструкції не вимагається обов`язкової відеофіксації керування транспортним засобом, такий факт повинен доводитись за сукупністю ознак, зокрема показань самої особи, показань свідків, відеозапису поліцейських та інших ознак, які прямо або опосередковано доводять факт керування особою транспортним засобом. Окрім цього, вимог ст. 266 КУпАП вимагають обов`язкове фіксування технічними засобами саме проведення огляду на стан сп`яніння, при цьому керування відбувається до моменту встановлення необхідності в вимозі поліцейського проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, а тому саме відеофіксування керування транспортним засобом є технічно складною процедурою.

Під час спілкування із поліцейськими та проходженням огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 жодного разу не зазначив, що не керував транспортним засобом, навпаки зазначив, що їхав з м. Костянтинівка до м. Краматорськ. За сукупності ознак, поведінки ОСОБА_1 та його дій, беззаперечно можна стверджувати, що транспортним засобом «Audi 100», державний номерний знак НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 .

На підставі викладеного колегія суддів не вбачає в діях поліцейських упереджених дій, які направлені на спонукання ОСОБА_1 до керування транспортним засобом, оскільки такий факт керування передував подіям зафіксованим на відеозаписі та є беззаперечно підтвердженим.

Доводи захисника щодо порушення порядку проведення огляду є неспроможними, оскільки як вбачається з відеозапису поліцейських, після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, із встановленням значного перевищення допустимої норми, поліцейський зазначив, що буде складено протокол, на що ОСОБА_1 попросив не складати протокол та не заперечував щодо встановлених результатів, тим самим погодився, із результатом та тим фактом, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Отже, в разі відсутності заперечень щодо виявленого стану сп`яніння, працівник поліції правомірно перейшов до етапу складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, під час складання протоколу та ознайомлення із ним, ОСОБА_1 жодних заперечень щодо встановлення стану його сп`яніння або щодо проведеного огляду, не навів. Більш того, перед проходженням огляду на стан сп`яніння, на питання поліцейського зазначив, що вживав алкогольні напої.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, будь-яких порушень або невідповідності не виявлено. Посилання захисника що в чек Драгер № 1345 не зазначений номер протоколу, а в протоколі не зазначено докази які долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 не вказує на недопустимість наведених доказів. Так, протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду одночасно із наданими, дослідженими матеріалами, а тому наявні підстави вважати вказані матеріли додатками до протоколу. Не зазначені у чек Драгер номер протоколу, не вказує на порушення його складання або на недопустимість, оскільки у вказаному чек Драгер зазначені дані, які прямо співпадають із протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами, зокрема дані про особу водія ОСОБА_1 , дату та час проходження огляду та встановлені результати.

Посилання захисника на суперечності в зазначені часу правопорушення у протоколі та рапорті поліцейського, не є таким суттєвим порушенням, яке виправдовує ОСОБА_1 , а вказана похибка, на думку апеляційного суду є технічною. Апеляційним судом встановлено, що час керування та зупинки транспортного засобу є 30 березня 2025 року 16:09 година.

Сторона захисту посилається на порушення порядку проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його огляд необхідно було здійснювати відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Статтею 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння -

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у заборонених місцях у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП не залежно від його статусу та місця роботи, оскільки суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є саме водій.

Факт перебування ОСОБА_1 у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку. Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та відповідно протокол складено саме за ст. 130 КУпАП, як водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не можуть бути задоволеними і посилання в апеляційній скарзі про безпідставність зупинки транспортного засобу з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", комендантська година - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався та діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2021 року, № 1456 правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Отже, перевірка документів у осіб здійснюється після введення військового стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.

На підставі викладеного, апеляційний суд зауважує, що інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень під час дії воєнного стану в країні, крім того, поведінка водія на дорозі звернула увагу працівників поліції, а тому підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є законними та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи сторони захисту щодо відсутності підстави кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП є необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявна довідка до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2) та постанова суду з реєстру (а.с. 15) про притягнення ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП Володимир-Волинським судом Волинської області з накладенням штрафу в сумі 34 000 грн. з позбавленням права керування строком на 3 роки.

При цьому апеляційний суд зауважує, що рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР), є офіційними та мають юридичну силу, оскільки це державна інформаційна система, яка забезпечує доступ до судової практики. Документи, що знаходяться в реєстрі, можуть бути використані, як доказ і вважаються офіційно опублікованими.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинив правопорушення, які відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, вважаю необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року, щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА