Номер провадження 3/521/4170/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Федоренко Т.І., при секретарі Чорній В.С., за участі представника Одеської митниці Бурчо І.Й., адвоката Пошелюзного С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса протокол про порушення митних правил №0353/UA500000/2025 від 23.05.2025 року, який надійшов з Одеської митниці Держмитслужби у відношенні громадянки України ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України,

В С Т А Н О В И В :

23.05.2024 року о 12:42 годин в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення пункту пропуску «Старокозаче Тудора», відділ митного оформлення № 3 митного поста «Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України, по смузі руху «зелений коридор», в`їхав транспортний засіб автомобіль «MERCEDES-BENZ-VIANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, під керуванням громадянина Респупліки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ).

Під час здійснення митного контролю речей пасажирів автомобіля, у пасажирки автомобіля - громадянки України ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в чемодані з особистими речами було виявлено: лікарський препарат «ACAMOL», містять речовину «pseudoephedrine HCL, 30 mg.», 5 упаковок, всього 150 капсул. Лікарський препарат містять речовину «pseudoephedrine HCL», що відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено. Виявлені препарати переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-якій спосіб.

Зазначені речовини віднесені до таблиці ІV, списку 1 (Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 зі змінами.

Вказані препарати речей громадянка України ОСОБА_5 , не задекларувала письмово. Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів у громадянки України ОСОБА_5 на момент перетину митного кордону, були відсутні.

Статтею 365 Митного кодексу України від 13.03.2013 № 4495-VI (далі МК України) передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Таким чином громадянка України ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), своїми діями здійснила недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 3 статті 471 Митного кодексу України.

Також, відповідно до ст. 511 МК України за протоколом про порушення митних правил від 23.05.2025 року №0353/UA500000/2025 було вилучено лікарський препарат «ACAMOL», який містить речовину «pseudoephedrine HCL, 30 mg.», 5 упаковок, 150 капсул.

За даним фактом працівниками митниці складено протокол про порушення митних правил від 23.05.2025 року №0353/UA500000/2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, викликалась до суду, зокрема шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в протоколі Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить підпис ОСОБА_1 , зокрема, в графі з інформацією, що розгляд справи відбудеться у Хаджибейському районному суді м. Одеси.

Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття1КУпАП).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

За вказаних обставин, враховуючи строки розгляду справи та обізнаність ОСОБА_1 про розгляд її справи судом, суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Адвокат Пошелюзний С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив провадження по справі закрити у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 Митного кодексу України, зазначивши, що ОСОБА_1 нічого не порушувала, придбала цей препарат та ввозила на територію України для власного вживання за призначенням -рецептом лікаря. Не порушувала законодавство України, діяла відкрито. Цей препарат було виписано лікарем іноземної держави в Ізраїлі. До адміністративної відповідальності притягається вперше, раніше не була в таких ситуаціях, через хвилювання вона чи не згадала про рецепт, чи не надала рецепт на ліки. На підтвердження надав рецепт з перекладом на українську мову.

Представник митниці Бурчо І.Й. у судовому засіданні вважала, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ч.3 ст.471 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті. Надана копія рецепту є сумнівною та під час перетину кордону про наявність будь-якого рецепту не заявлялось. Крім того, просила вирішити питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що особа, стосовно якої складено протокол, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності і її дії суд кваліфікує за ч. 3 ст.471 МК України, за кваліфікуючими ознаками: недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України та які переміщуються громадянами, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушила порядок проходження митного контролю, тобто вчинила недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умов дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в України (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Відповідно ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом.

Згідно ч.1 ст.197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Згідно ч. 2 даної статті переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно «Переліку товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України», на лікарські засоби, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, які визначено постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, необхідний дозвіл на право ввезення (вивезення) чи на право транзиту наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів.

Відповідно до таблиці ІV, список 1, затвердженого ПКМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «псевдоефедрин», являється прекурсором, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю.

Згідно до ст. 24 Закону України від 15.02.1995 року № 60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», партія наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, що ввозиться на територію України чи вивозиться з території України без відповідного дозволу на ввезення, вивезення наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, підлягає затриманню та конфіскації в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 26 Закону України від 15.02.1995, № 60/95-ВР "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" фізичні особи мають право перевозити наркотичні засоби і психотропні речовини, придбані за призначенням лікаря, за наявності та на підставі рецепта, виданого закладом охорони здоров`я відповідно до вимог статей 27 і 28 цього Закону.

За п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України лікарських засобів та спеціального дитячого харчування» за № 458 від 23.05.2012 (зі змінами) громадяни можуть ввозити на митну територію України лікарські засоби, які переміщуються в ручній поклажі та/або в супроводжуваному або несупроводжуваному багажі громадянина, у кількості, що не перевищує п`яти упаковок кожного найменування на одну особу (крім лікарських засобів, що містять наркотичні чи психотропні речовини) або у кількості, що не перевищує зазначену в наявному в особи рецепті на такий лікарський засіб, виданому на ім`я цієї особи та засвідченому печаткою лікаря та/або закладу охорони здоров`я.

Закон України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

За положеннями ч.4 ст.26Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" фізична особа має право перевозити лікарські засоби, що містять наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до таблиць II і III Переліку, а також лікарські засоби, вироблені (виготовлені) з рослинної субстанції канабісу, придбані нею за електронним рецептом відповідно до вимог статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Частина 1 ст.365 МК України закріплює, що громадяни за умови дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Згідно абз. 20 ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» прекурсори - речовини, які використовуються для виробництва, виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Тобто, прекурсори це ті речовини та їх солі, на основі яких відбувається створення наркотичних засобів та психотропних речовин.

Отже, лікарські засоби, які містять у своєму складі прекурсори та їх солі, так само підпадають під обмеження, визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України лікарських засобів та спеціального дитячого харчування» від 23.05.2012 за № 458.

Громадянка України ОСОБА_1 митний контроль пройшла, в неї в чемодані серед особистий речей без ознак приховання виявлені вказані лікарські засоби.

Суд критично оцінює наданий, адвокатом Пошелюзним С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , рецепт на ім`я ОСОБА_1 , оскільки документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів у ОСОБА_1 на момент перетину митного кордону, були відсутні або остання не надала їх. Крім того, в письмових поясненнях ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи, остання зазначає, що придбала зазначені ліки у аптеці для власних потреб, ліки перебували у вільному доступі, про те що ліки містять у своєму складі прекурсори їй було не відомо. Проте, остання не зазначає, що придбала цей лікарський засіб за призначенням лікаря, зазначає тільки, що має певний діагноз. Крім того суд звертає увагу на кількість лікарського препарату, який становить 150 капсул, а відповідно до наданого рецепту ліки призначені у виді таблеток по 2 таблетки 3 рази на день за необхідності, а отже вилучені лікі є набагато більшою кількістю, ніж зазначено у наданолму суду рецепті. Також посилання на хворобу у первісних поясненнях та у наданому суду рецепті різні, що на думку суду викликає сумнів на наданому рецепті. При первісних поясненнях ОСОБА_1 не зазначала про наявність будь-якого рецепту у неї та такий рецепт, який складено іноземною мовою на звичайному аркуші паперу, а не на фірмовому бланку, суду надало лише вже після складання протоколу про порушення митних правил.

Судове рішення не може грунтватися на припущеннях, сумнівах, тому суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 будь-яких дозвольних документів на перевезення через державний кордон зазначених ліків у такій кількості.

Отже, судом встановлено, що особою вчинено недекларування товарів, а саме: лікарського препарату «ACAMOL», який містить речовину «pseudoephedrine HCL, 30 mg.», 5 упаковок, 150 капсул, що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме: недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до ч.3 ст.471 МК України, передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Викладені вище обставини встановлені при проваджені по даній справі та підтверджуються наступними доказами: протоколом про порушення митних правил, іншими доказами у їх сукупності.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до митного Кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає особу винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та накладає стягнення, відповідно до санкції статті, у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією товарів порушення митних правил.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо клопотання представника Одеської митниці Держмитслужби про вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.242 МК України та п.9.1 Порядку роботи митного складу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, товари, які зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до ст.519 МК України витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.520 Митного кодексу України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. У даній справі судом уже встановлено вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого Митним кодексом України, а відтак на порушника покладається обов`язок відшкодувати витрати, понесені державою у зв`язку зі зберіганням вилученого товару.

Відповідно до ч.2 ст.520 Митного кодексу України посадові особи митного органу зобов`язані зібрати та додати до справи документи, що підтверджують такі витрати, що й було виконано у даному випадку.

Частиною 3 ст.520 Митного кодексу України встановлено, що порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наведеними вимогами МК України визначено загальний порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил та сам порядок розрахунку таких витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади.

Пунктом 12 розділу ІІ Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 (із змінами), встановлено, що при розгляді справ про порушення митних правил орган, який розглядає справу, вирішує питання щодо відшкодування витрат та їх сум. Витрати в справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (далі - винна особа). Суми витрат, що підлягають відшкодуванню, зазначаються у постанові про накладення стягнення, що зазначено в розділі III Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 (із змінами).

Розрахунок витрат обчислюється відповідно до Порядку відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 (із змінами). Відповідно до розділу III Порядку відшкодування затрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 (із змінами) витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, відшкодуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Відповідно до аналізу наведених Порядків вбачається, що розрахунок витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування здійснюється за зберігання тимчасово вилучених товарів, транспортних засобів, які підлягають поверненню власнику.

Судом встановлено, що за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил від 23.05.2025 року №0353/UA500000/2025 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією товарів порушення митних правил. Вилучені предмети відповідно до протоколу від 23.05.2025 року №0353/UA500000/2025 визначено конфіскувати в дохід держави та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Відповідно до постанови суду вилучений товар не підлягає поверненню винуватій особі, тобто його власнику, а судом застосовано конфіскацію вказаного товару. Таким чином відповідно до наведених Порядків витрати відшкодовуються, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику. В даному випадку ОСОБА_1 судом визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, що не передбачає повернення цих товарів його власнику.

Крім того, відповідно до вимог п.3 розділу III Порядку відшкодування затрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 (із змінами), на який посилається митний орган, передбачено, що розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили постановою у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Відповідно до п.6 розділу ІІ Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 (із змінами), який передбачає інший порядок розрахунку, а саме, що витрати на зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил та розміщених на складах, що належать митним органам, розраховуються з дня їх фактичного розміщення на цих складах відповідно до Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731. При цьому цей Порядок також стосується тимчасово вилучених товарів у справі про порушення митних правил, якими не є конфісковані товари у даному провадженні у справі про порушення митних правил.

Наведені порядки у своєму розрахунку враховують певні періоди зберігання тимчасово вилучених товарів, транспортних засобів, які різняться між собою, але закінчуються саме моментом їх повернення власнику.

Аналізуючи наведені вимоги законодавства, враховуючи постанову суду про накладення адміністративного стягнення саме у вигляді конфіскації товарів, що не передбачає повернення цих товарів його власнику, а конфіскований товар не є за своєю суттю тимчасово вилученим товаром, якій підлягає поверненню його власнику, тому до вказаного товару не може бути застосовано стягнення витрат за його зберігання, оскільки його повернення власнику не здійснювалося.

За наведених обставини суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання Одеської митниці про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 197, 485, ст.519, 520, 522, 524-529 МК України, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір України», Порядком відшкодування затрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 (із змінами), суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією товарів порушення митних правил.

Вилучені речі відповідно до протоколу №0353/UA500000/2025 від 23.05.2025 року, а саме: лікарський препарат «ACAMOL», який містить речовину «pseudoephedrine HCL, 30 mg.», 5 упаковок, 150 капсул конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

У задоволенні клопотання представника Одеської митниці Держмитслужби про вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.І.Федоренко