Справа №591/765/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/571/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Стегнія А.М. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу за те, що 21 січня 2025 року о 10 год. 08 хв. в м. Суми, по площі Покровській, 10, повторно протягом року, керував транспортним засобом автомобілем Chery E5, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1а ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Стегній А.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року, а провадження у даній справі закрити, за відсутністю в діях його підзахисного події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення поза увагою судді суду першої інстанції залишилось те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена працівниками поліції незаконно, свідки ними залучені не були і при складанні адміністративного матеріалу останньому не були роз`яснені його права.

Також, як вказує апелянт, суддею не було враховано і те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, оскільки, в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не в автоматичному режимі №1395, не оформлений у протоколі належним чином, без зазначення відомості про технічний засіб, яким здійснювалося фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських. Матеріали на оптичному диску, доданому до справи, підпадають під визначення електронного доказу, а тому, копія даного відеозапису має бути засвідчена електронним цифровим підписом або має бути надана суду в оригіналі, що також передбачає наявність на ньому ознак цифрового підпису автора. В той же час, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як його автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Крім того, зазначений відеозапис не відтворює повністю всіх обставин справи, а саме, що відбувалися від початку складання протоколу і до завершення оформлення матеріалів, даний доказ не охоплює, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису №1026.

Крім того, як зазначає апелянт, суддею суду першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що у працівників поліції взагалі не було підстав для витребування у ОСОБА_1 документів про право власності на автомобіль та водійського посвідчення, з огляду на те, що жодних порушень ПДР з його боку не було, у зв`язку з чим подальші вимоги поліцейських останній не був зобов`язаний виконувати, а всі складені ними документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, посилаючись на практику інших національних судів, ЄСПЛ, Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та національне законодавство, захисник вважає, що вина ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП «поза розумним сумнівом» доведена не була і у даному випадку, суддею було прийнято постанову, яку вважати законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Стегній А.М. були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду, і на задоволення клопотання останнього, було постановлено рішення про здійснення судового засідання за його участі у режимі відеоконференції.

Проте, у визначений день та час, на відеоконференцзв`язок захисник Стегній А.М. не вийшов і причин, які стали для того підставою, не повідомив.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Стегній А.М. апеляційної скарги на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року у відсутність останніх, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Так, диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при розгляді даної справи ОСОБА_1 свою вину визнав, і крім повного визнання вини, його винуватість за ч. 5 ст. 126 КУпАП була встановлена суддею суду першої інстанції з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2025 серії ЕПР1 № 226406;

- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3451151, з якої вбачається, що 10 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.;

- довідки відділу адміністративної практики УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції від 23 січня 2025 року, в якій зазначено, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 17 лютого 2021 року, яке підлягає вилученню з метою виконання постанови Ковпаківського райсуду м. Суми від 07 листопада 2023 року (справа № 592/16744/23) про позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Транспортний засіб Chery E5, номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до інформаційно-пошукових систем МВС України належить ОСОБА_2 ;

- відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і підстави вважати їх неналежними чи недопустимими, відсутні.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом та не встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що під час спілкування з ОСОБА_1 , працівниками поліції було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395.

Навпаки, на спростовування апеляційних доводів, вказаним доказом підтверджується те, що в той час як до водія автомобіля Chery E5, номерний знак НОМЕР_1 підійшов працівник поліції і попросив надати документи для перевірки, сам ОСОБА_1 , який, як було встановлено керував вказаним автомобілем, не заперечував тих обставин, що здійснював керування будучи позбавленим такого права за судовим рішенням, у зв`язку з чим, відносно нього і було складено протокол за порушення п. 2.1а ПДР України, за що ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, підпадає під визначення електронного доказу, а тому, має бути засвідчений електронним цифровим підписом, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки зазначене стосуються тих доказів, які збираються у справах, що вирішуються в порядку КАСу, а у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, що в даному випадку і відбувалось, і порушень з боку працівників поліції щодо ведення фіксації обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у даній справі перевірялись обставини того, чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та чи законно був відносно нього складений протокол саме за вказаною статтею, а тому, доводи захисника про те, що суддею не було надано оцінки тому, що працівниками поліції було складено документи, які не можуть бути належними та допустимими доказами вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Інших доводів, на спростовування правильності висновків судді, викладених в оскаржувані постанові, апелянтом у поданій апеляційній скарзі не наведено, і під час апеляційного перегляду таких обставин встановлено не було.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Стегній А.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.