ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7168/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 17 вересня 2025 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 443841, водій ОСОБА_1 04 вересня 2025 року, о 23 год. 46 хв., у м. Києві, на вул. Бориспільське шосе, керував транспортним засобом «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою тесту «Драгер», результат позитивний - 0,80‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Каракай О.В. під час судового засідання просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Він вказував, що поліцейські допустили порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не забезпечили доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу у разі сумнівів щодо достовірності результату тесту, а сам прилад «Drаger», яким здійснювався огляд, не проходив калібрування у встановлені законом строки. Крім того, адвокат наголосив, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, а приймав медичні препарати, які могли вплинути на результат тесту. Показник 0,80‰, як він наполіг, не є беззаперечним доказом вини, оскільки він міг бути спричинений технічними похибками або фізіологічними особливостями організму.

Таким чином, зазначив, що протокол складено з порушенням вимог закону, а зібрані матеріали не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 443841 складений стосовно ОСОБА_1 ; результат тесту «Драгер» позитивний 0,80‰; акт огляду на стан сп`яніння; водійське посвідчення ОСОБА_1 ; реєстраційна картка транспортного засобу «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1 ; відеозапис з бодікамер з місця події.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши доводи адвоката, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими суду доказами.

Так, відеозапис із бодікамер працівників поліції, який долучений до матеріалів і досліджений судом, починається з моменту зупинки водія ОСОБА_1 .. Під час спілкування з працівниками поліції відразу відчувається різкий запах алкоголю з порожнини рота водія.

На 01:50 хв. відеозапису водій ОСОБА_1 погоджується пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

На 03:40 хв. зафіксовано, як водій ОСОБА_1 продуває трубку приладу «Драгер». На 04:10 хв. прилад відображає результат 0,80.

При цьому суддя зауважує, що жодних заперечень чи незгоди з результатом огляду, отриманим за допомогою приладу «Драгер», водій ОСОБА_1 не висловлював.

Далі, одразу після огляду, на відео лише чутно, як водій ОСОБА_1 вимовляє фразу «давайте домовимося», у відповідь на що працівник поліції роз`яснює положення ст. 369 КК України щодо недопустимості пропозиції неправомірної вигоди.

На 08:30 хв. він пояснює, що перевозив особу, яка самовільна залишила військову частину та повторно намагається домовитися з працівниками поліції.

На 28:15 хв. відеозапису ОСОБА_1 вже підтверджує, що вживав алкогольні напої. Під час підготовки матеріалів для вручення він знову намагається домовитися з поліцейськими.

На 32:30 хв. водій ще раз підтверджує свою згоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці за допомогою приладу «Драгер» та власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що згоден із викладеним у протоколі.

Щодо твердження адвоката про те, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами висновку, суддя звертає увагу, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду шляхом активних дій та висловлена в категоричній чіткій формі.

Відсутність заперечення водія транспортного засобу з результатом позитивного огляду свідчить про визнання вказаного результату огляду належним та допустимим доказом, який підтверджує факт перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння.

Отже, наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 , у якого поліцейським після зупинки виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та опісля водій ОСОБА_1 погодився пройти тест на стан сп`яніння. За результатами такого водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0.80‰, з яким він був ознайомлений. З огляду на адміністративні матеріали, на яких не зафіксовано жодних заперечень з приводу результатів огляду, доведено, що він був згідний з результатами огляду.

Про свою незгоду з результатами тесту на вміст алкоголю ОСОБА_1 та його адвокат висловив вже під час судового засідання при розгляді справи про адміністративне правопорушення, тобто більш ніж через місяць після події.

За вказаних обставин у суду відсутні підстави вважати, що огляд на стан сп`яніння проводився з порушенням такого порядку, оскільки правильність та послідовність дій працівників поліції підтверджуються наявними матеріалами справи.

З приводу ряду інших порушень з боку поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, суддя вважає їх такими, що не заслуговують на увагу з тих підстав, що важливе значення мають не самі порушення, а їх істотність по відношенню до основних прав та свободи людини, але таких під час розгляду справи не встановлено.

Суддя зауважує, що істотними порушеннями прав та свобод людини слід визнавати такі, які перешкодили чи не дали можливості особі у повному обсязі реалізувати права та свободи, передбачені Конституцією України та законами України, міжнародними договорами.

Між цим, таких порушень не було встановлено, а адвокатом не наведено.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, суд вважає підтвердженим те, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО