Номер провадження: 33/813/1628/25
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

захисника - адвоката Осокіна Сергія Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Осокіна Сергія Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 08.06.2025 о 21:06 годині, в м. Одесі, по вул. Довга, буд. 120А, керував транспортним засобом електросамокатом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM 0413, результат тесту позитивний - 0,91 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Осокін С.Ю., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, допитати в якості свідка ОСОБА_2 , дослідити в судовому засіданні відеозаписи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:

- ОСОБА_1 електросамокатом не керував, тому водієм в розумінні п. 1.10 ПДР не був;

- судом залишено без уваги клопотання ОСОБА_1 , а саме про фіксацію судового засідання та про допит свідка ОСОБА_2 ;

- під час розгляду справи не був досліджений жодний доказ;

- судом не взято до уваги вік ОСОБА_1 , який є неповнолітньою особою і відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника у даній справі є обов`язковою, суддя не з`ясував у ОСОБА_1 , чи потребує він участі захисника, що є порушенням права на захист;

- суд не з`ясував ту обставину, що самокат був один, а в провадженні судді Борщова I.О. є справа відносно ОСОБА_2 , який також керував в той час, місці та тим самим електросамокатом;

- відеозйомка проводилася не безперервно;

- відеозаписи не є допустимим доказом, оскільки не засвідчені електронним цифровим підписом.

В судовому засіданні захисник Осокін С.Ю. просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі та скасувати постанову суду першої інстанції.

ОСОБА_1 належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пунктів 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 355714 від 08.06.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результатом тесту 0,91 проміле, відеозаписом, довідками інформаційного порталу Національної поліції України.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 355714 від 08.06.2025, зафіксовано, що 08.06.2025 о 21:06 годині, в м. Одесі, по вул. Довга, буд. 120А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM 0413, результат тесту позитивний - 0,91 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1).

Відповідно до роздруківки приладу Alcotest Drager 7510 ARLM 0413 вміст алкоголю склав 0,91% (а.с. 5)

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, результат - 0,91 %, з яким ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його підпис. (а.с. 6)

З досліджуваного відеозапису вбачається, що розпочинається він з того, що до ОСОБА_1 та його товариша ОСОБА_2 підійшли працівники поліції (21:04:02 хв). Поліцейський запитав: «Алкоголь вживали?», на що ОСОБА_2 відповів, що трохи пива випили (21:05:06-21:05:08 хв). Поліцейський роз`яснив, шо самокат є транспортним засобом та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння (21:05:30-21:06:13 хв). Результат огляду ОСОБА_1 склав 0,91% (21:10:54-21:11:05 хв). Потім поліцейські відвезли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додому, роз`яснили права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомили з протокол, який ОСОБА_1 підписав. (21:33:38 хв)

Щодо доводу скарги, що судом не взято до уваги вік ОСОБА_1 , який є неповнолітньою особою і відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника у даній справі є обов`язковою, а також суддя не з`ясував у ОСОБА_1 , чи потребує він участі захисника, що є порушенням права на захист, апеляційний суд вказує таке.

У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП. Таким чином, перегляд рішень у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 52 КПК обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.

Проте, підстав для застосування аналогії з КПК України суд не вбачається, оскільки у даному провадженні відсутні визначені ст. 52 КПК України обставини щодо обов`язкової участі адвоката у справі.

Крім того, згідно з ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Стаття 13 КУпАП передбачає відповідальність неповнолітніх, згідно якої до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема статтею 130, цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (ч. 2 ст. 13 КУпАП).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений зі ст. 268 КУпАП, проте в суді першої інстанції не виявив своє бажання користуватися юридичною допомогою адвоката, тому доводи скарги є безпідставними.

Аналіз наведеного також свідчить про те, що участь захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, не внормовано, отже не можна казати про таке як про порушення складення протоколу.

Твердження захисника, що відеозйомка проводилася не безперервно, апеляційний суд відхиляє, оскільки досліджений відеозапис надає можливість детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну та переконливу фіксацію відповідних подій.

У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, та який в подальшому був підписаний безпосередньо ОСОБА_1 . Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустимим доказом по справі, та бере його до уваги.

Необґрунтованими є також доводи захисника, що долучені відеофайли не засвідчені електронним цифровим підписом, оскільки законодавством не передбачено вказане.

Проте, доводи скарги, що відсутній факт керуванням ОСОБА_1 електросамокатом, є слушними, з огляду на таке.

Згідно із законодавством України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія (або інший відповідний документ, що підтверджує право на керування) відповідної категорії. Це поняття визначено у Правилах дорожнього руху, які базуються на Законі України «Про дорожній рух».

Порівняно з протоколом про адміністративне правопорушення, такий доказ як відеозапис, долучений до протоколу, з огляду на конструкцію ст. 266 КУпАП має перевагу під час встановлення фактичних обставин справи та оцінці доказів, оскільки йому законодавець надає вирішальне значення.

Апеляційний суд, дослідивши додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників патрульної поліції, зазначає, що останніми не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 електросамокатом 08.06.2025 о 21:06 годині в м. Одесі, по вул. Довга, буд. 120А.

Крім того, допитаний у якості свідка за клопотанням захисника Осокіна С.Ю. в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань і за відмову від дачі показань, пояснив, що електросамокатом ОСОБА_1 08.06.2025 не керував, самокат був один. Вказав, що вони котили самокат, проте були зупинені поліцейськими для перевірки облікових документів, після чого поліцейський запропонували продути в драгер. Також, на питання суду, «навіщо ви виконували вказівки поліціантів, якщо не були водіями», пояснив, що остан ні сказали, що відведуть у гуртожиток і все буде добре, думав, що у будь-якому випадку треба виконувати вимоги поліцейських.

Апеляційний суд зауважує, що уповноваженими особами одночасно складені два протоколи про адміністративне правопорушення відносно двох осіб як водіїв транспортного засобу за однією і тією ж подією, в той час, місці та тим самим електросамокатом щодо ОСОБА_1 та щодо ОСОБА_2 , що не узгоджується із технічної можливістю одночасно двома особами приводити у рух електросамокат.

Натомість, в Україні діє принцип індивідуалізації відповідальності покарання.

При цьому, необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є встановлення всіх обов`язкових ознак даного правопорушення, в тому числі й об`єктивної сторони даного правопорушення, яка полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тому апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги про відсутність керування ОСОБА_1 електросамокатом, тому він не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, і таке свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 .

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення слід також враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, а саме відсутністю належних доказів, які б у своїй сукупності «поза розумним сумнівом» підтверджували факт керування ОСОБА_1 електросамокатом, висновки суду першої інстанції щодо підтвердження факту наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є передчасними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених скаржником доводів апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Осокіна Сергія Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова