Провадження № 3/734/1250/25 Справа № 734/1849/25
ПОСТАНОВА

іменем України

15 жовтня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., захисника Гунько О.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу від 10.04.2025 Серії ЕПР1 №295947, о 08 годині 36 хвилин 10.04.2025 на 110 кілометрі автодороги М01 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, сповільненість мови. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога в КНН КЦРЛ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк, нарк чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився.

У судовому засіданні захисник просив закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що подав письмове клопотання. В обґрунтування своїх вимог, захисник зазначає, що на місці зупинки транспортного засобу, під час перевірки документів, працівники поліції безпідставно звинуватили ОСОБА_1 у наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Останній пояснював, що перелічені ознаки є наслідками контузії і готовий пройти огляд на стан сп`яніння в м.Чернігові, куди прямував разом з дружино. Поліцейські наполягали, щоб огляд він пройшов у Козелецькій лікарні, після чого, ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі відмовився, пославшись на брак часу. Після цього працівники поліції склали відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляд на стан сп`яніння. Однак, цього ж дня, ОСОБА_1 об 11 год. 45 хв. самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, в тому числі і наркотичного у КНП «Чернігівська психоневрологічна лікарня», про що отримав висновок, відповідно до якого він тверезий, ознак сп`яніння не виявлено, в сечі метадон, амфітамін, метамфітамін, барбітурати, бензодіазепіни, морфін, канабіноїди не виявлено. Щодо доданих до протоколу доказів, захисник зазначає, що відеозаписом не зафіксовано процедуру направлення ОСОБА_1 на огляд. У направленні не зазначено, що ОСОБА_1 направляється на огляд саме до лікаря-нарколога. Ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , які зазначені у протоколі на відео не вбачаються. Отже, захисник вважає, що справа не містить належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши захисника, дослідивши в судовому засіданні матеріали судової справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається, як працівники поліції зупиняють транспортний засіб ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів поліцейській каже водію, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння та пропонує проїхати до лікарні в селище Козелець для проходження огляду. На це ОСОБА_1 відповідає, що згоден пройти огляд, але пропонує це зробити в м.Чернігові, оскільки саме туди прямує. Тим більше, що у машині знаходиться його дружина. Поліцейській каже, що його відвезуть до лікарні і після огляду привезуть на місце. Після цього ОСОБА_1 погоджується проїхати в селище Козелець. В цей час працівник поліції, який проводив відео зйомку сідає у службове авто, а інший поліцейській залишаються розмовляти з ОСОБА_1 біля автомобіля останнього. Розмова триває кілька хвилин. При цьому встановити зміст розмови не можливо. Потім, поліцейській з камерою виходить із автомобіля і знову оголошує ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння і пропонує проїхати до лікарні на огляд. ОСОБА_1 на це відповідає, що поспішає, тому відмовляється. Після цього поліцейський складає на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та відстороняє від керування.

Відповідно до виписки №258 від 10.04.2025, ОСОБА_1 з`явився самостійно до КНП «Чернігівська психоневрологічна лікарня» для проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з конфліктною ситуацією з поліцією. При цьому було встановлено ОСОБА_1 діагноз: Тверезий, ознак сп`яніння не виявлено. Результат ТД №399 сеча 0.0%, кров 0.0 %. В сечі метадон, амфітамін, метамфітамін, барбітурати, бензодіазепіни, морфін, канабіноїди не виявлено.

Відтак, долучений стороною захисту висновок медичного обстеження на визначення стану сп`яніння цілком спростовує факт вживання наркотичних засобів ОСОБА_1 , що дає підстави вважати, що ознак наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом останній не мав, а тому і не повинен був проходити такий огляд.

Суд також звертає увагу, що відеозапис, який був долучений до протоколу не може вважатися безперервним, оскільки працівник поліції, який проводив запис на нагрудну боді-камеру кілька хвилин перебував у службовому автомобілі, а інший поліцейській в цей час спілкувався з ОСОБА_1 біля авто останнього поза фіксацією. При цьому встановити зміст розмови поліцейського і ОСОБА_2 неможливо. Однак, після даного спілкування, ОСОБА_1 , який до цього не відмовлявся від проходження огляду, кардинально змінив свою позицію, і вже на камеру відмовився їхати до медичного закладу.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 21 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11. № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим... Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права..."

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Підсумовуючи викладене, об`єктивно дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №299447 від 10.04.20235, не підтверджені належними та достатніми доказами по справі. Всі сумніви в даному випадку суддя у відповідності до ст.62 Конституції України трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Прецедентна практика ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

За вказаних обставин, суддя дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 17,18, 126, 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя