КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/17071/25

Суддя в суді першої інстанції: Вдовиченко О.О.

Провадження № 33/824/5038/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в сумі 605 грн. 60 коп.(а.с. 25-28).

Не погодившись з вказаною постановою, 28 серпня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Коробкова Г.О. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с. 30-32).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що оскаржувана постанова є незаконною. Суд відмовив у задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду справи мотивуючи це затягуванням розгляду справи. Проте, ОСОБА_1 вперше отримав судову повістку безпосередньо перед засіданням, що підтверджується його поясненнями. Відтак, відмова у задоволенні клопотання фактично позбавила його реальної можливості підготуватись до захисту. Вважала розгляд справи без забезпечення реального права на захист істотним порушенням процесуальних гарантій.

Вказувала, що єдиними доказами вини ОСОБА_1 стали протокол про адміністративне правопорушення, протокол затримання та рапорт поліції. Однак, протокол про адміністративне правопорушення не підтверджує участь ОСОБА_1 у хуліганських діях, відсутні свідки, відеозаписи, потерпілі чи будь-які інші об`єктивні дані.

Зазначала, що сам факт перебування ОСОБА_1 у ТРЦ «Оушен Плаза» не свідчить про вчинення ним правопорушення. Суд першої інстанції фактично підмінив презумпцію невинуватості презумпцією винуватості.

В матеріалах справи немає жодного доказу, що ОСОБА_1 вживав нецензурну лайку, чіплявся о громадян чи поводився агресивно. Пошкодження товару магазину в матеріалах справи не підтверджене жодними актами, поясненнями персоналу чи відеозаписами (а.с. 30-32).

В апеляційному суді ОСОБА_1 , його представник - адвокат Коробкова Г.О. підтримали скаргу і просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633011, ОСОБА_1 02 серпня 2025 року близько 17 год 20 хв. за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, перебуваючи в торгівельному залі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_1 пошкоджував товар, який належить магазину та поводив себе агресивно, чим посягав на громадський спокій та порядок, тобто вчинив дрібні хуліганські дії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.(а.с. 2).

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633011 від 02 серпня 2025 року долучено рапорт працівників поліції, протокол про адміністративне затримання КИ № 011818, пояснення ОСОБА_2 , в яких останній послався на ст. 63 Конституції України (а.с. 3-7).

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Диспозиція статті 173 КУпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, передбачає наявність діяння: нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Разом із тим, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом, проте будь-які інші докази винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, суду надано не було.

Отже, наданий працівником поліції рапорт про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не є доказом у справі. По суті рапорт є службовим документом поліції, у відповідності до якого її працівник доповідає своєму керівнику про встановлені ним обставини.

Однак, зазначене не позбавляє особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, обов`язку зібрання та фіксації доказів, які доводять вину особи, щодо якої складено протокол, в тому числі і доказів обставин, зазначених в рапорті.

Зазначене узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, у відповідності до якої, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Інших об`єктивних та належних доказів (відеозапис, пояснення потерпілих, свідків тощо) на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ні в особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, ні в районного суду не було підстав вважати доведеною вину ОСОБА_1 у вчинені 02 серпня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки жодного доказ вини останнього матеріали справи не містять.

Працівниками поліції при оформленні вказаного адміністративного матеріалу не здійснено опитування свідків для повного та об`єктивного встановлення обставин вказаного адміністративного правопорушення, не з`ясовано можливих очевидців вказаного правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець