Дата документу 13.10.2025
Справа № 334/9936/23
Провадження № 3-в/334/44/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м.Запоріжжя Новікова Наталія Валеріївна, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заступника начальника Запорізької митниці про зміну способу виконання постанови Ленінського районного суду від 03.04.2024 у справі № 334/9936/23,-

встановив:

Заступник начальника Запорізької митниці звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити спосіб виконання виконавчого документа - постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/9936/23 від 03.04.2024, а саме: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вартість товару у розмірі 22 200 336,66 гривень.

В обґрунтування заяви зазначено, що 03.04.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову по справі № 334/9936/23, якою громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директорка ТОВ «ОЛЬВІС-АГРО» ( Адреса: вул. Миру, буд.11, с. ПетропавлівськаБорщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08129), паспорт громадянки України НОМЕР_1 , виданий 26.11.1999 Амур- Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та застосовано санкцію у вигляді конфіскації товару - безпосередніх предметів порушення митних правил (м`яка пшениця, не насіннєва, врожаю 2021 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Запорізька митниця виступає стягувачем за постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/9936/23 від 03.04.2024.

Так, Запорізькою митницею вищезазначена постанова була направлена до Амур-Нижньдніпровського ВДВС у м. Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

15.08.2025 до Запорізької митниці надійшла постанова державного виконавця Амур-Нижньдніпровського ВДВС у м. Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2025 ВП № 77411707 про повернення виконавчого документа у зв`язку з відсутністю майна, визначеного виконавчим документом.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/9936/23 від 03.04.2024, вартість предметів у справі про порушення митних правил № 0058/11200/23 складає 22 200 336,66 гривень.

З метою виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/9936/23 від 03.04.2024 та керуючись п. 2 ст. 541 МК України, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач просить змінити спосіб виконання виконавчого документа.

Представник митниці в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити з відстав викладених в заяві.

ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши представника митниці, дослідивши заяву з доданими до неї матеріалами, матеріали справи № 334/9936/23, суд дійшов наступного.

03.04.2024 постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 11100168,33грн., з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил. Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

13.12.2024 постановою судді Запорізького апеляційного суду, апеляційна скарга захисника Мойсейця Богдана Володимировича залишена без задоволення, постанова судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2024 стосовно ОСОБА_1 залишена без змін.

23.04.2025 постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, яке він повинен передати, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 541 Митного кодексу України постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку.

У разі неможливості конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість цих товарів, транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Стаття 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. Державний виконавець свого обов`язку не виконав, відомостей щодо його звернення до суду протягом двох місяців з дня відкриття провадження не надано.

Верховний суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 25.11.2015 у справі № 6-1829цс15 зазначив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення суди фактично змінили рішення суду по суті та самостійно змінили спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

З аналізу наведених норм вбачається, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому, підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення у раніше встановлений судом спосіб. При цьому суд не може змінити рішення по суті. При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання судового рішення.

Таким чином, чинне законодавство пов`язує можливість змінити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення заявником існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами. Таких доказів не надано.

Суд вважає, що вимога заявника про зміну способу виконання виконавчого документа, який повернутий стягувач, у даному випадку не є способом і порядком в розумінні ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки фактично у разі задоволення заяви змінюється постанова Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2024, а саме її резолютивна частина в межах призначеного ОСОБА_1 адміністративного стягнення, а не спосіб і порядок виконання даної постанови, що є неприпустимим та суперечить принципу законності, обов`язковості судового рішення, правової визначеності та загальним засадам призначення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наразі відсутні підстави для зміни способу виконання виконавчого документу - постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2024 № 334/9936/23, тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 62 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 461, 541 МК України, -

постановив:

В задоволенні заяви заступника начальника Запорізької митниці про зміну способу виконання постанови Ленінського районного суду від 03.04.2024 у справі № 334/9936/23 відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя