Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 297/1455/25
Номер провадження 3/299/1057/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі судді Леньо В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 314556 від 28.04.2025 року, складеному відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП вказано, що ОСОБА_1 , 28 квітня 2025 року, о 21 годині 43 хвилини, керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz Е200» р.н. НОМЕР_1 , в с. Великі Ком`яти по вул. Августина Волошина із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю із порожнини рота, не чітке мовлення), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, як на місці так і у медичному закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Притягуваний до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник притягуваного до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бровді І.А. у судове засідання не з`явився. До суду подав клопотання та додаткове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Доводи поданих клопотань зводяться до того, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не встановлено, що водій ОСОБА_1 , 28 квітня 2025 року на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Матеріали справи не містять жодних доказів які б вказували, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці так і в медичному закладі охорони здоров`я, що описується у протоколі про адміністративне правопорушення.

Яким чином поліцейський міг провести медичний огляд водія ОСОБА_1 на місці стороні захисту не зрозуміло. Більше того, матеріали вказаної справи не містять жодних даних які б вказували що водій 28.04.2025 відмовлявся пройти медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Разом із тим матеріали справи не містять навіть письмового направлення водія на проведення медичного огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 8 Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння або незгоди з результатами проведеного огляду є обов`язковим.

Також, згідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабміну України від 17.12.2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, з приводу того, що нібито ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння, в тому числі відмовився у приміщенні закладу охорони здоров`я не відповідають дійсності та спростовуються зверненнями ОСОБА_1 , які він робив 28 квітня 2025 року звертаючись до відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області та телефонував на лінію 102, щоб йому виписали направлення для проходження обстеження на стан сп`яніння.

Відповіді на запит адвоката які свідчать про те, що ОСОБА_1 звертався до поліції для отримання направлення на для проведення огляду на стан сп`яніння. Інформацію про звернення ОСОБА_1 на спецлінію 102 щодо необхідності надання направлення для проведення направлення на огляд на стан сп`яніння.

З інформації, що надійшла на адвокатський запит від відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області можна встановити, що ОСОБА_1 також 28.04.2025 року звертався до відділення поліції для отримання направлення разом із тим йому відмовлено у наданні направлення мотивуючи нібито тим, що у працівників відділення поліції були відсутні законні підстави видати йому направлення, мотивуючи тим, що працівники Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, які склали протокол щодо ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення і видали йому ОСОБА_1 направлення для проходження огляду на стан сп`яніння. Копію листа надаю.

Аналізуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що працівники поліції Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області направлення для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не виписували, оскільки у матеріалах справи направлення відсутнє.

Крім того, відповідно до довідки № 08/3379 від 23 травня 2025 року ОСОБА_1 станом на час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, що також стверджується і іншими доказами в тому числі нагородами та грамотами які долучені до матеріалів провадження.

Водій ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що він є діючим військовослужбовцем ДПСУ.

Відносно військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.

Військовослужбовець ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі і тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7ст. 266-1 КУпАП.

Із вказаного встановлено, що установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий. Тому вся процедура огляду та складання адмінматеріалів відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст, 130 КУпАП, згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, оскільки проведена всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем.

При цьому слід виходити із того, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (за кермом, зокрема) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.

У зв`язку з цим просить справу про адміністративне правопорушення від 28.04.2025 року серії ЄПР1 №314556 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі, і щодо сутності адміністративного правопорушення, що за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 9 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення) та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сторона захисту вважає, що до притягуваного до адмінвідповідальності, як до військовослужбовця належало застосувати процедуру медичного огляду, визначену в ст. 266-1 КУпАП.

Позиція сторони захисту заслуговує на увагу, з огляду на наступне.

Є норма, якою передбачено медичний огляд на стан сп`яніння усіх водіїв ст. 266 КУпАП. Сукупно з указаними приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП вона в практиці застосовується і до водіїв-військовослужбовців відповідно до вжитого в цій нормі словосполучення несуть відповідальність на загальних підставах.

Є норма зі специфікою медогляду саме військовослужбовців, які перебувають з ознаками сп`яніння в заборонених місцях - ст. 266-1 КУпАП, але слово водії в цій нормі відсутнє.

Ці норми між собою конкурують, що створює колізії правозастосування, коли однакові ситуації вирішуються по-різному.

Єдності практики. Практика судів першої та апеляційної інстанціїй різна. В касаційному порядку такі справи не переглядаються.

Несення відповідальності з формально-юридичного боку це виконання покладеного на особу обов`язку згідно з санкцією норми ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поки вина не доведена, а стягнення не накладене, особа ще не несе відповідальності.

Вона підлягає відповідальності, притягується до неї, але її ще не несе.

Проходження медичного огляду - процесуальна дія. За її результатами відбувається акт притягнення до відповідальності - уповноважена особа складає відповідний протокол.

Військовослужбовці за своїм статусом користуються додатковими процесуальними гарантіями, оскільки забезпечують обороноздатність країни. Особливо під час війни.

І є всі підстави вважати, що саме тому Законом № 2839-IX від 13.12.2022 була прийнята спеціальна норма ст. 266-1 КУпАП - процедура медичного огляду військовослужбовців, які перебувають у заборонених законом інших місцях з ознаками сп`яніння (тут - ч. 3 ст. 266-1 КУпАП).

Очевидно, що перебування за кермом, керування автомобілем у стані сп`яніння входить у перелік заборонених місць (п. 2.9 а ПДР). На думку суду, законодавець не визначив їх вичерпний перелік, оскільки він може змінюватися залежно від потреби.

Ця норма (ст. 266-1 КУпАП) уведена пізніше за редакцію ч. 1 ст. 15, ст. 266 КУпАП, вона більш повно та вичерпно описує процедуру медичного огляду військовослужбовця, який перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння в заборонених законом місцях. І визначає наслідки недотримання (ч. 9 ст. 266-1 КУпАП).

Саме її і належало, на переконання суду, застосовувати в цьому випадку.

Тому є підстави для висновку, що медичний огляд військовослужбовців як спеціальних суб`єктів повинен проводитися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, а вже після цього вони притягуються (складення протоколу) і несуть ( установлення вини і накладення стягнення) відповідальність на загальних підставах як це і визначено ч. 1 ст. 15 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №314556 від 28 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , 28 квітня 2025 року о 21 годині 43 хвилини, керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz Е200» р.н. НОМЕР_1 , в с. Великі Ком`яти по вул. Августина Волошина із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (чіткий запах алкоголю із порожнини рота, не чітке мовлення), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, як на місці так і у медичному закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Вказані дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і містить склад ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відеозапису, на якому зафіксовані події справи так, як вони відбувалися в дійсності, а тому він відповідає вимогам достовірності доказів і процесуальним документам справи.

Із відеозапису події вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Після перевірили документи запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 сперечався з приводу причини перевірки. Згодом вказав, що він військовослужбовець. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився.

Разом із тим, згідно довідки ВЧ НОМЕР_2 від 23.05.2025 р. № 08/3379, яка видана сержанту ОСОБА_1 , інспектору прикордонної служби 2 категорії - водію (оператору озброєння) відділення повітряної розвідки та ударних безпілотних повітряних суден другого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України в тому, що він дійсно з 01 березня 2023 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та з 16.01.2024 по 02.03.2024; з 15.05.2025 по цей час безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях.

Згідно ч.ч. 2, 3 ,9 ст.266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Військовослужбовець ОСОБА_1 , згідно протоколу, перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, а на відеозаписі вказав, що перебуває на військовій службі, а тому за приписами ч. 3 ст.266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст.266-1 КУпАП.

Суд констатує, що цей установлений законом порядок працівниками поліції дотриманий не був. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 згідно з категоричними приписами ч. 9 ст.266-1 КУпАП є недійсною, а її результати - недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом, застосування цієї процедури починається з моменту встановлення того факту , що особа є військовослужбовцем.

При цьому суд виходить із того, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст.266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (за кермом, зокрема) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.

Формальний підхід до розгляду справи є неприпустимим, а самого факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння недостатньо для притягнення вказаної особи, яка є військовослужбовцем, до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки така відмова зафіксована з порушенням ст. 266-1 КУпАП.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи безспірних і дійсних доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, зокрема,факту відмови його, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитисянакористь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зазначене в своїй сукупності дає підстави суду дійти висновку про недоведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та порушення п.2.5 ПДР України, відтак провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

СуддяЛеньо В. В.