Провадження № 3/679/421/2025
Справа № 679/1285/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., за участі особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Нікітюка П.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , працюючої інженером у ВП «Хмельницька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом»,

за ч.1 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2025 серії ВАД № 419917, 20.08.2025 близько 09 години 40 хвилин по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила вимоги ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме: не забезпечила дитині безпечного, спокійного, стабільного середовища та сприятливих умов для її емоційної рівноваги, розвитку, не надала підтримку у подоланні залежної поведінки, не заохочувала здорові інтереси, не зверталася за професійною допомогою на ранніх стадіях проблеми, внаслідок чого дитина з 05.08.2025 потрапила на курси психологічної реабілітації до реабілітаційного центру «МАПА».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила, що з 2017 року виховує дочку самостійно, оскільки шлюб з батьком дитини розірвано. Докладає усіх зусиль аби забезпечити дитину усім необхідним, сприяє у відвідуванні дочкою додаткових занять та розвиваючих гуртків. У період з 2018 по 2023 роки щорічно забезпечувала відпочинок дитини у дитячих таборах та санаторіях. Дочка ОСОБА_3 має складний характер, з шостого класу у неї виникали складні стосунки з однокласниками, у зв`язку з чим роботу з дитиною проводив шкільний психолог, в подальшому вони зверталися за допомогою до приватного спеціаліста ОСОБА_4 травні 2025 року, за рекомендацією лікарів, з метою проходження психосоціальної реабілітації, вона влаштувала дитину у реабілітаційний центр м. Рівне. Однак, 07.07.2025 батько дитини самостійно забрав її з вказаного реабілітаційного центру і вона перебувала у нього до 25 чи 26.07.2025. Після сварки між батьком дитини та його дружиною дочка повернулася проживати до неї. З 05.08.2025 батько влаштував дочку до іншого реабілітаційного закладу у м. Львові. З 05.09.2025 договір на перебування дитини в реабілітаційному закладі укладено з нею, як матір`ю, і вона несе витрати по лікуванню дочки.

Захисник Нікітюк П.М. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за відсутності у її діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 жодним чином не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а наявність у дитини захворювання пов`язаного з її психічним здоров`ям, саме по собі, не може свідчити про ухилення від виконання батьківських обов`язків матір`ю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності. її захисника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про таке.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

До обов`язкового складу об`єктивної сторони невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей входить ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є банкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язків батьків або осіб, які ї замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей

Зі змісту положень ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 419917 від 03.09.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, не містять достатніх та допустимих доказів які б вказували на те, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила вимоги ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено та підтверджується записами медичної карти виданої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у період з 2018 року дитина систематично отримує консультації вузькопрофільних спеціалістів, матеріали карти містять результати лабораторних досліджень, ультразвукових обстежень.

Відповідно до довідки виданої ППО «Хмельницької АЕС» за № 053-41-1/5 від 05.09.2025 ОСОБА_1 , як член профспілки, у період з 2018 по 2023 роки забезпечувалася путівками для відвідування дочкою ОСОБА_2 , 2011 року народження, санаторію, дитячого табору та оздоровчого відпочинку.

02.03.2023 ОСОБА_1 зверталася із заявою до директора Нетішинського НВК в якій надала згоду на індивідуальну діагностику та корекційну роботу практичного психолога закладу з дочкою ОСОБА_5 , ученицею 6-В класу.

З актів обстеження умов проживання дитини складених службою у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради 15.05.2023, 02.05.2024, 18.04.2025 вбачається, що умови проживання та виховання малолітньої ОСОБА_2 за місцем проживання з матір`ю ОСОБА_1 створені, стосунки у сім`ї добрі і дружні, іноді у процесі виховання виникають непорозуміння.

Як убачається з акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 18.04.2025, результатами проведеної оцінки встановлено, що за місцем проживання з матір`ю ОСОБА_1 , дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безпечно, відсутня необхідність у подальших дія.

01.05.2025 між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір предметом якого є надання останній комплексу послуг спрямованих на її психосоціальну допомогу по формуванню здорового способу життя. Оплату за надання послуг проведено ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними платіжними інструкціями від 01.05.2025, 01.06.2025 та 01.07.2025.

Як убачається з матеріалів справи з 07.07.2025 неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила амбулаторний курс психосоціальної реабілітації в Реабілітаційному центрі «МАПА» внаслідок зловживання та деструктивної поведінки, що підтверджується довідкою № 302 вказаного центру від 09.07.2025.

Відповідно до довідки № 312 від 16.08.2025 виданої БФ «Реабілітаційний центр Міжнародної Асоціації Психотерапії Адикації», з 05.08.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить курс психосоціальної реабілітації, що передбачає постійне перебування під наглядом персоналу центру, рекомендований термін перебування 12 місяців.

05.09.2025 між ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дочки ОСОБА_2 , та БФ «Реабілітаційний центр Міжнародної Асоціації Психотерапії Адикації» укладено договір про надання послуг із психосоціальної реабілітації осіб із узалежненням. Оплату за надання послуг проведено ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною платіжною інструкціями від 05.09.2025.

Проаналізувавши надані суду докази, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила вимоги ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме: не забезпечила дитині безпечного, спокійного, стабільного середовища та сприятливих умов для її емоційної рівноваги, розвитку, не надала підтримку у подоланні залежної поведінки, не заохочувала здорові інтереси, не зверталася за професійною допомогою на ранніх стадіях проблеми, внаслідок чого дитина з 05.08.2025 потрапила на курси психологічної реабілітації до реабілітаційного центру «МАПА».

Причинно-наслідкового зв`язку між діями самої ОСОБА_1 та тим, що її неповнолітня дочка ОСОБА_2 потрапила в залежність від шкідливих речовин, у ході розгляду справи не встановлено. ОСОБА_1 , згідно досліджених доказів, вчиняє дії направлені на лікування дочки, яка опинилася в складних життєвих обставинах, доказів які б свідчили про її ухилення від піклування про здоров`я дитини судом не здобуто.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведено її вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні, тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Стасюк