Справа № 474/867/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.10.25р. с-ще Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув матеріали, які надійшли від СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

встановив:

03.09.2025р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 721077 від 30.08.2025р., згідно якого 30.08.2025р., близько 10 год. 06 хв., гр. ОСОБА_1 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , здійснював реалізацію тютюнових виробів без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, 03.09.2025р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 721005 від 30.08.2025р., згідно якого 30.08.2025р., близько 10 год. 06 хв., гр. ОСОБА_1 по вул. Івана Врадія, 107, с-ще Врадіївка, здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а саме сигаретами без марок акцизного податку, без ліцензії невідомої марки, вартістю 50 грн. 00 коп. за пакет 20 шт. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Також у ОСОБА_1 вилучено 10 (десять) поліетиленових пакетів, в яких знаходяться цигарки без фільтру в кількості 20 (двадцять) шт. в кожній, (протокол огляду від 30.08.2025.).

Відповідно до протоколів щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями та звіту про неможливість розподілу справи між суддями від 03.09.2025р., призначення судді не відбулося.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.09.2025р. головуючим суддею визначено суддю Сокола Ф.Г.

Постановою від 25.09.2025р. справи про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, об`єднані в одну справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер 474/867/25.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 , якому роз`яснено приписи ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, та пояснив, що 30.08.2025р. він нікому сигарети не продавав. Того дня його дружина ОСОБА_2 спілкувалася з якоюсь жінкою, однак про що він не знає.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення ОСОБА_1 , вважаю встановленим таке.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 156 КУпАП об`єктом адміністративного правопорушення є торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом та тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи приписи ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, який зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД № 721077 від 30.08.2025р., серії ВАД № 721005 від 30.08.2025р. надано: відеозапис подій; письмову заяву ОСОБА_1 від 30.08.2025р.; письмові пояснення ОСОБА_3 від 30.08.2025р.; протокол огляду з фототаблицею до нього від 30.08.2025р.; рапорт ДОП ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ст. лейтенанта поліції Бобровського І. від 30.08.2025р.; рапорт інспектора СРПП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ст. лейтенанта поліції Богульського В. № 163687 від 01.09.2025р.

Оцінюючи вказані докази в сукупності, слід зазначити, що вони не підтверджують факт вчинення адміністративних правопорушень саме ОСОБА_1 .

Водночас, з наданого відеозапису та показань свідка ОСОБА_2 , яка допитана судом в судовому засіданні 15.10.2025р., чітко вбачається, що саме ОСОБА_2 30.08.2025р. продала пачку сигарет невідомій жінці за 35 грн.

Встанови вказані обставини, приходжу до такого висновку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-пр/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey, п. 282) визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 3 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 156, 164, 221, 245, 247, 252, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Вилучені 10 (десять) поліетиленових пакетів, в яких знаходяться цигарки без фільтру в кількості 20 (двадцять) шт. в кожній, (протокол огляду від 30.08.2025.) - повернути ОСОБА_1 .

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол