Єдиний унікальний номер 725/6861/25
Номер провадження 3/725/1853/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.,

захисника Зімніцької О.О.,

та особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 28.07.2025 року о 09 год. 05 хв. в м.Чернівці по вул. Українських добровольців, 58Б водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповіла обстановці. ) Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру 476073, 476056.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що у час та місці, які вказані у протоколі, він транспортним засобом не керував, а перебував в автомобілі в якості пасажира. Водієм автомобіля був його племінник ОСОБА_2 , який здійснив зупинки автомобіля біля магазину, що знаходиться поруч з кільцем на перехресті доріг, та пішов в магазин, а він залишився чекати в машині. В подальшому до нього підійшли працівники поліції та попросили перепаркувати авто, оскільки воно припарковане з порушенням ПДР України. Він пішов в магазин за племінником, який перепаркував авто та знову пішов в магазин, після чого до нього підійшли працівники поліції і звинуватили його в керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. На його заперечення працівники поліції не реагували, вказуючи на те, що в них є свідок, який бачив його за кермом, проте вони з племінником сході та були майже однаково одягнені, а тому припускає, що свідок міг помилитись. Зазначав, що категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння він не висловлював, оскільки визнавав, що був п`яний, натомість за кермом не перебував.

Захисник в судовому засіданні надала пояснення аналогічні письмовому клопотанню про закриття провадження у справі з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вказувала на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, що вказані у протоколі, а також звертала увагу на процесуальні порушення, які були допущені працівниками поліції при документуванні даної справи.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що на прохання свого дядька, який вживав алкоголь, він сів за кермо транспортного засобу, щоб відвезти дядька додому. Оскільки він ще мав заплановану зустріч в той день, то зупинився біля магазину. В той час, поки він перебував в магазині, до дядька підійшли працівники поліції та зробили зауваження щодо місця зупинки. Про такі обставини його повідомив дядько, а тому він перепаркував авто та повернувся в магазин. Вийшовши з магазину, він виявив відсутність дядька в автомобілі. Запевняв, що ОСОБА_1 за кермом не перебував.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він був свідком подій, які мали місце 28.07.2025 року о 09 год. 05 хв. в м.Чернівці по вул. Українських добровольців, 58Б, оскільки знаходився біля шкоди, що навпроти вказаної адреси та очікував свого друга. З достовірністю може тверджувати, що ОСОБА_1 автомбілем не керував, а за кермом перебував саме ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 4 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду вирішує питання чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП адміністративний матеріал повинен містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5, пп. в) п. 2.9 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, законодавець зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а відмова від проходження такого огляду тягне за собою відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 19 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже доказуванню в даній справі підлягає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 28.07.2025 року о 09 год. 05 хв. в м.Чернівці по вул. Українських добровольців, 58Б та відмова ним у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у абз. 3 п. 27 Постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Така правова позиція узгоджується з визначенням у п.1.10 ПДР України поняття механічний транспортний засіб - як транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Натомість, факт керування ОСОБА_1 у час та місці, що вказані у вищезазначених протоколах спростовуються показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та матеріали справи не містять доказів наявності підстав ставити такі покази свідка під сумнів.

Так, у справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Натомість, в даному випадку поза розумним сумнівом не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, що вказані у протоколі, натомість за наслідками розгляду справи було встановлено інше пояснення події, зокрема за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 ..

З огляду на вказані вище обставини, ОСОБА_4 не може бути суб`єктом правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому в даному випадку у його діях відсутній склад вказаних правопорушень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Така позиція Конституційного суду України відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р. визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Наведені вище обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 33,34,35, 283, 284, 285, 294, 130 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд м.Чернівців протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.