Номер провадження: 33/813/1342/25
Номер справи місцевого суду: 509/1884/25
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

захисника адвоката Слаблюка Василя Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисникаСлаблюка Василя Миколайовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 07.03.2025 о 08:05 год., керував автомобілем TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Слов`янська 1/19 в с. Лиманка, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження на стан сп`яніння у медичному закладі та за допомогою алкотестеру Drager відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Слаблюка В.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:

- суддя виніс постанову без урахування клопотання захисника про відкладення розгляду справи;

- судом першої інстанції було задоволено клопотання про витребування доказів, проте на момент винесення оскаржуваного рішення, жодної відповіді від ВП № 1 ОРУП № 2 В Одеській області не було отримано, натомість 28.05.2025 від начальника ВП № 1 ОРУП № 2 надійшла відповідь, в якій вказано, що під час оформлення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 жодних інших відеозаписів, окрім вже наданих, працівниками не здійснювалося;

- 12 травня 2025 року захисником було подано до суду першої інстанції клопотання про виклик поліцейського для допиту у судовому засіданні, проте в матеріалах справи на момент винесення оскаржуваної постанови були відсутні будь-які відомості щодо задоволення чи відмови в задоволенні вказаного клопотання, натомість 27 травня 2025 року до суду першої інстанції надійшла відповідь від начальника ВП № 1 ОРУП № 2 в Одеській області (Вхідний номер (авт.): 11244/25-Вх), з якої вбачається, що суд першої інстанції визнав за доцільне допитати працівників поліції в судовому засіданні та, з цією метою, направив відповідний запит до ВП № 1 ОРУП № 2 в Одеській області щодо забезпечення їхньої участі у судовому засіданні, призначеному на 26 травня 2025 року о 10:00 годині;

- в оскаржуваній постанові судом першої інстанції взагалі не зазначено про подані клопотання, не викладено змісту, процесуальних рішень, прийнятих за результатами їх розгляду,

- суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відеозаписи з бодікамер долучені до матеріалів справи, містять розбіжність між інформацією, яка зазначається в протоколі серії ЕПР 1 № 248404 від 07.03.2025 року та обставинами, які відбувалися насправді;

- працівники поліції розпочали психологічний тиск, необґрунтовано стверджуючи про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, хоча насправді жодних об`єктивних проявів такого стану у ОСОБА_1 не було, працівники поліції повідомили, що процедура огляду на стан сп`яніння є тривалою, бюрократично складною, та, з огляду на обмежений час у зв`язку з його роботою, нібито не має сенсу її проводити, під впливом таких переконань працівники поліції запропонували ОСОБА_1 своєрідну «інсценізацію» подій: він мав переставити свій автомобіль, що дасть змогу зафіксувати факт керування, поліцейські вкажуть неіснуючі ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 підтвердить, що вживав алкоголь напередодні, відмовиться від проходження огляду на місці та в медичному закладі, підпише протокол і зможе продовжити свій шлях;

- з перших секунд відео вбачається, що рух ОСОБА_1 розпочато з узбіччя проїзної частини, перед перехрестям, де також перебуває службовий автомобіль патрульної поліції, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на відеозаписах фіксується лише момент повторного виїзду транспортного засобу, однак відсутній відеозапис початкової зупинки поліцейськими, а також дій, що передували фіксації факту керування;

- користуючись необізнаністю ОСОБА_1 у нормах чинного законодавства, працівники патрульної поліції фактично спровокували його погодитися на запропоновані ними «умови», які передбачали фіксацію формального факту керування транспортним засобом з подальшим оформленням протоколу без належної юридичної підстави;

- безпідставна зупинка ОСОБА_1 поліцією є незаконною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, водій виконувати не був зобов`язаний, аналогічного висновку дійшов Чернівецький апеляційний суд у рішенні від 13 жовтня 2022 року по справі 718/1824/22;

- зазначені в адміністративному протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, на які посилається патрульний поліцейський, є надуманими та не відповідають дійсності;

- оскільки, дії працівників поліції, які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 містять системний та шаблонний характер, була подана скарга, яка наявна в матеріалах справи;

- водію не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- після відмови особи, патрульний мав забезпечити доставку останнього до найближчого закладу охорони здоров`я (не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп`яніння), однак в порушення п. 6 Порядку, п. 7 Інструкції та статті 266 КУпАП цього не зробив;

- суд першої інстанції також залишив поза увагою те, що акт огляду за допомогою спеціальних технічних засобів складав інший працівник поліції, який не здійснював безпосереднього контакту з ОСОБА_1 та не мав можливості особисто спостерігати за його станом;

- з матеріалів справи не вбачається, щоб другий примірник акту був вручений ОСОБА_1 ;

- із змісту зазначеного направлення вбачається, що ОСОБА_1 начебто був доставлений до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, водночас у матеріалах справи повністю відсутні будь-які об`єктивні докази, які б підтверджували факт такої доставки чи, тим більше, фактичного проходження ОСОБА_1 медичного огляду, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, то в поліцейського не було підстав для складення направлення;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, відносно ОСОБА_1 було складено протокол за відмову пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, а не за його перебування в такому стані.

В судовому засіданні захисник Слаблюк В.М. просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

ОСОБА_1 належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції).

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 , суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264389 від 07.03.2025, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.03.2025, довідкою, відеозаписом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264389 від 07.03.2025, яким зафіксовано, що 07.03.2025 о 08:05 год., керував автомобілем TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Слов`янська 1/19 в с. Лиманка, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та за допомогою алкотестеру Drager відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.03.2025, згідно з яким від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5);

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції. (08:08:09 хв). Поліцейський запитав ОСОБА_1 : «Трошечки випивали, від вас чути запах алкоголю?», на що останній відповів: «Так точно, не скрываю, випивав, вчора ввечері (мовою оригіналу)(08:08:53-08:08:57 хв). Поліціант ознайомив ОСОБА_1 зі ст. 63 Конституції України та з іншими правами та зазначив: «Ви наразі є водієм транспортного засобу та керували з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, вимагаю від вас проходження експертизи для визначення стану алкогольного сп`яніння або на місці за допомогою драгеру або у лікаря-нарколога в медичному закладі, якщо ви відмовляєтеся, то буде складено протокол, на місці продувати будете?», на що ОСОБА_1 відповів, що ні (08:09:18-08:10:25 хв). Поліцейський перепитав чи відмовляється ОСОБА_1 , на що останній відповів, що так (08:10:27 хв). «Вам зрозуміло, що в цьому випадку на вас буде складено протокол?» - запитав працівник поліції, ОСОБА_1 зазначив, що так (08:10:37 хв). Згодом ОСОБА_1 ознайомлюють зі складеними матеріалами, які останній підписує без заперечень. (08:22:32 хв)

Щодо доводів скарги, що суддя виніс постанову без урахування клопотання захисника про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вказує таке.

Так, 26.05.2025 захисник Слаблюк В.М. надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.05.2025 о 10:00 годині у зв`язку з участю у невідкладних слідчих діях, однак до вказаного клопотання захисник не надав відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.(а.с. 85)

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі "Каракуця проти України", заява N 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Переглядаючи справу, апеляційний суд зазначає, що проведений розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, не вплинув на правильність висновку судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наразі на свої доводи він отримує відповіді апеляційного суду.

Довід скарги, що судом першої інстанції було задоволено клопотання про витребування доказів, проте на момент винесення оскаржуваного рішення, жодної відповіді від ВП № 1 ОРУП № 2 В Одеській області не було отримано, натомість 28.05.2025 від начальника ВП № 1 ОРУП № 2 надійшла відповідь, в якій вказано, що під час оформлення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 жодних інших відеозаписів, окрім вже наданих, працівниками не здійснювалося, є слушним та апеляційний суд бере його до уваги.

Оцінюючи доводи скарги, що на момент винесення оскаржуваної постанови були відсутні будь-які відомості щодо задоволення чи відмови в задоволені клопотання про виклик поліцейського для допиту у судовому засіданні, апеляційний суд зазначає таке.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання захисника Слаблюка Василя Миколайовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про виклик старшого сержанта ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції, допитаний в якості свідка ОСОБА_2 , який складав протокол 07.03.2025, пояснив, що не пам`ятає яка була причина зупинки, чи просили ОСОБА_1 переставити автомобіль під час складання протоколу, а також чи були інші ознаки, окрім запаху. Такої практики як зупиняти автомобіль, обговорювати з водієм модель поведінки, потім вмикати камеру та відтворювати те, про що спілкувалися, немає. Щодо того, чи є спілкування з ОСОБА_1 на відеозаписі первинним, зазначив, що не може стверджувати, оскільки не пам`ятає, але скоріш за все, не було спілкування до початку запису. Складання Акту огляду на стан сп`яніння іншим поліцейським, а не тим, що складав протокол, не заборонено.

Свідок ОСОБА_3 , який був у складі патруля 07.03.2025, пояснив, що ОСОБА_1 попросили від`їхати, щоб не заважати іншим транспортним засобам, на питання яка була причина зупинки т/з, які були ознаки наявні у особи, зазначив, що не пам`ятає. На питання, чи проводилося службове розслідування на предмет незаконних дій і чи мало місце «інсценування» правопорушення, відповів, що такого немає, камера вмикається, коли є порушення, до того вона в «сплячому» режимі і є технічна можливість запису 15-20 секунд назад.

Свідок ОСОБА_5 на питання, хто зупиняв т/з, чи вмикав свою бодікамеру та які ознаки алкогольного сп`яніння були встановленні, відповів, що не пам`ятає. Також зазначив, що такої практики як зупиняти автомобіль, обговорювати з ним, потім вмикати камеру та відтворювати те, про що спілкувалися, немає. Ознаки сп`яніння він встановлював візуально, переконавшись в їх наявності.

Доводи скарги, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відеозаписи з бодікамер, долучені до матеріалів справи, містять розбіжність між інформацією, яка зазначається в протоколі серії ЕПР 1 № 248404 від 07.03.2025 року та обставинами, які відбувалися насправді, не знаходять свого підтвердження в апеляційному суді.

Посилання, що працівники поліції розпочали психологічний тиск відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд не бере до уваги як не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Твердження захисника, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 своєрідне «інсценування» подій, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодним належним та допустим доказом, їх слід розцінити як бажання уникнути відповідальності.

Натомість, допитані в судовому засіданні в якості свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 пояснили, що такої практики «інсценування» з їх боку немає.

Безпідставними є доводи скарги, що відсутній відеозапис початкової зупинки поліцейськими, з огляду на таке.

Згідно з відповіді ГУНП в Одеській області Одеського районного управління поліції № 2 відділ поліції № 1 начальника Андрія Коротченка 10.03.2025 за вих. № 61.2/3759 матеріали про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозапис з бодікамер поліцейського, в повному обсязі направлені до суду, будь-яких інших відеозаписів під час оформлення матеріалів не здійснювали. (а.с. 92)

Також в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що камера вмикається відразу.

Доводи скарги, що, користуючись необізнаністю ОСОБА_1 у нормах чинного законодавства, працівники патрульної поліції фактично спровокували його погодитися на запропоновані ними «умови», які передбачали фіксацію формального факту керування транспортним засобом з подальшим оформленням протоколу без належної юридичної підстави, є виключно версією лінії захисту з метою уникнення відповідальності.

Факт керування автомобілем ОСОБА_1 при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 :

- під час зупинки авто перебував за кермом автомобіля та вийшов з місця водія;

- після зупинки транспортного засобу не заперечував факт керування ним транспортним засобом;

- керування ОСОБА_1 транспортним засобом також зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення, який в розумінні положень ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Наведене в сукупності свідчить про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в день події.

Необґрунтованим є посилання захисника щодо безпідставності зупинки, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Положення Інструкції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, а не із зупинкою транспортного засобу, тому у даному випадку відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати недоведеним факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через відсутність в матеріалах справи підстав зупинки транспортного засобу такого водія за встановленого факту керування таким транспортним засобом.

Посилання захисника на постанову Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 у справі № 718/1824/22 не приймається судом до уваги, оскільки не має преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Щодо доводу скарги, що ознаки алкогольного сп`яніння, на які посилається патрульний поліцейський, є надуманими та не відповідають дійсності, апеляційний суд зазначає таке.

Як свідчать відеозаписи з місця події, ОСОБА_1 не заперечував факт наявності у нього таких ознак алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, на запитання поліцейського підтвердив, що вживав алкоголь вчора ввечері (08:08:57 хв).

Спростовується відеозаписом посилання захисника, що водію не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а саме поліцейський запитав ОСОБА_1 , чи розуміє він, що у цьому випадку буде складено протокол, на що ОСОБА_1 відповів, що так (08:10:37 хв).

Апеляційний суд відхиляє доводи, що після відмови особи патрульний мав забезпечити доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, оскільки від проходження такого останній відмовився (08:10:31 хв).

Твердження захисника, що суд першої інстанції також залишив поза увагою, що акт огляду за допомогою спеціальних технічних засобів складав інший працівник поліції, який не здійснював безпосереднього контакту з ОСОБА_1 та не мав можливості особисто спостерігати за його станом, а також те, що з матеріалів справи не вбачається, щоб другий примірник акту був вручений ОСОБА_1 , не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Слаблюка Василя Миколайовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова