Справа № 645/6388/24
Провадження № 3/645/53/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Федорова О.В.,

за участю секретаря судових засідань Федоровської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю:

притягуваного - ОСОБА_1

представника притягуваного - адвоката Трофімова В.А.

представника притягуваного - адвоката Шемаєвої О.І.

в с т а н о в и в:

До Немишлянського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №898698 від 15.10.2025 року) - для розгляду.

09.10.2025 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що в період з 30.06.2022 року по 11.02.2023 року притягуваний брав участь у зоні бойових дій ( АДРЕСА_2 ). Мав контузію. До теперішнього часу перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Стосовно обставин справи притягуваним зазначено, що ще до цієї події, а саме 08.11.2023 року автомобіль під його керуванням був зупинений працівниками патрульної поліції, які в ході спілкування виявили в нього, за їх суб`єктивною думкою, ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 вказує, що він пройшов огляд в медичному закладі на наявність у нього алкогольного сп`яніння. Також притягуваний зазначає, що ним на цю процедуру було витрачено майже дві години, при тому, що він перебував на військовій службі. Через деякий час в телефонному режимі притягуваному стало відомо, що згідно медичного дослідження щодо результатів медичного огляду у нього ознак сп`яніння не виявлено. Також притягуваним зазначено, що він намагається вести здоровий спосіб життя, займається спортом, не палить, тому що постійно знаходиться на службі і керує різними транспортними засобами. Так, 15.10.2024 року він перебував на службі та відповідно до наказу командира о 22:30 год. повинен був зустріти у зазначеному командиром місці вантаж, який повинен був супроводжувати до місць дислокації бойових підрозділів Збройних Сил України на Харківському напрямку, а саме в стороні ОСОБА_2 . ОСОБА_1 був даний час на те, що б він зібрався та у зв`язку із цим він вирушив додому, для того, щоб перевдягнутися і взяти необхідні речі, після чого повинен був вирушити у призначене місце зустрічі. ОСОБА_1 на автомобілі Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по проспекту Героїв Харкова (колишній пр-т Московський) і біля станції метро «Палац Спорту» повернув на проспект Петра Григоренка та на кругу тролейбуса, де розташований базар, продуктові магазини і кіоски, зупинив автівку, вийшов із неї і пішов в сторону кіосків. Притягуваний вказує, що побачив патрульний автомобіль і спочатку не подумав, що поліцейські рухаються за ним. Коли патрульний автомобіль почав рухатися за ОСОБА_1 він запанікував. Через незначний проміжок часу притягуваний побачив поліцейського, який запитав прізвище, ім`я та по-батькові притягуваного та повідомив, що він допустив порушення Правил дорожнього руху на перехресті, які тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також поліцейський повідомив притягуваному, що стосовно нього буде складено постанову за вказаною статтею. Притягуваний вказує, що він нервував та панікував, через те, що ця процедура займає багато часу, а йому необхідно виконати наказ командира, тому щоб якнайшвидше залишити місце спілкування із поліцейськими, він повідомив, що йому потрібно в туалет, що його вдома чекає дівчина та що він сильно поспішає. Через ситуацію що склалась, поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Такі ж ознаки ніби то алкогольного сп`яніння у нього вже виявляли співробітники патрульної поліції 08.11.2023 року, проте стан алкогольного сп`яніння не був підтверджений. Притягуваний наголосив, що поліцейський ставив одні і ті самі питання та вказував на неадекватну поведінку притягуваного, чим спровокував останнього. Притягуваний вказує, що відповідав на питання навмання, не придаючи значення відповідям та наслідкам, оскільки є юридично не обізнаним, не знав, що за відмову від проходження огляду на наявність алкогольного сп`яніння є адміністративна відповідальність. Також, ОСОБА_1 зазначає, що то відмовлявся, то не відмовлявся від проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Сказав патрульним, що можливо випив енергетик. Притягуваний зазначає, що в процесі складення постанови за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП він вимушений був залишити поліцейських і виконувати наказ командира. Про те, що на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 898698 від 15.10.2024 року притягуваний дізнався коли отримав судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_1 зазначив, що не визнає свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не погоджується із відомостями, зазначеними у протоколі. Алкоголь 15.10.2024 року він не вживав. Від проходження медичного огляду у притягуваного не було наміру відмовлятися. Направлення на медичний огляд йому працівниками патрульної поліції не видавалося. Обставини, викладені у протоколі не відповідають дійсності. Патрульні автомобіль під його керуванням не зупиняли, тобто не було факту зупинки автівки. Вказаний у протоколі автомобіль належить притягуваному на праві власності, а не ОСОБА_3 , протокол про вчинення адміністративного правопорушення був складений без участі притягуваного, права йому роз`яснені не були, направлення на медичний огляд притягуваному не вручалося, пройти на місці перевірку на наявність стану алкогольного сп`яніння притягуваному запропоновано не було, копія протоколу також вручена чи направлена притягуваному не була, автомобіль не був вилучений поліцейськими. Також притягуваний повідомив, що 22.07.2025 року автомобіль, за кермом якого він знаходився, знову був зупинений працівниками патрульної поліції, які в ході спілкування виявили в нього ті ж самі ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до їх суб`єктивної думки. Притягуваний пройшов знову медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На це ним було витрачено приблизно дві години. В телефонному режимі йому повідомили, що згідно з висновком у нього ознак сп`яніння не виявлено. Притягуваний просив суд врахувати його пояснення та долучити їх до матеріалів справи.

14.10.2025 року до суду надійшло клопотання представників притягуваного про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_1 неодноразово, а саме 08.11.2023 року та 06.09.2025 року був зупинений працівниками поліції та за аналогічних обставин йому вказували на наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, проте після проходження медичного огляду було встановлено відсутність в нього алкогольного сп`яніння. Тому поведінка притягуваного, під час зупинення 15.10.2024 року є зрозумілою. Також вказано, що за ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, положення частини першої наведеної статті містять певні умови, які відтворюють собою об`єктивну сторону даного складу адміністративного правопорушення та за яких особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: 1) керування транспортним засобом; 2) дотримання встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. З долучених поліцейськими матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими в громадському місці, а саме на вулиці, не під час перебування підзахисного за кермом автомобіля. Тому, на думку предтавників, ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що є правовою підставою для закриття провадження у справі в силу відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Навіть за умови допущення факту знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, слід стверджувати, що зупинки патрульними поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не було. Згідно з відеофайлами о 21 год. 38 хв. 39 сек. ОСОБА_1 припаркував автомобіль та вийшов з нього. До 21 год. 38 хв. 59 сек. в полі зору поліцейських він не був. Тобто, в сукупності, особа схожа на ОСОБА_1 перебувала в громадському місці (на вулиці) поза зором працівників поліції 34 секунди. Отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відсутній та жодним доказом не підтверджений. Також, з долучених відеозаписів вбачається, що патрульний поліцейський, не роз`яснюючи суть та процедуру проведення огляду в медичному закладі, задає запитання чи відмовляється ОСОБА_1 від такого огляду. Відеозапис не містить відомостей про те, що патрульні поліцейськи роз`яснювали ОСОБА_1 , який не є спеціалістом в області права та не має юридичної освіти, саме його право, у разі відмови від проведення огляду на місці, пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я. Інтонація та характер цих запитань спрямовані виключно на те, щоб ОСОБА_1 сказав "відмовляюсь". При цьому, протягом всього часу спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими письмове направлення не складалось та не вручалось останньому. Крім того, на думку сторони захисту, матеріали справи мають ознаками фальсифікації збирання доказів із боку патрульних поліцейських. Крім того, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Також сторона захисту вказує, що з наданих до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, його поведінка цілком відповідала обстановці, що свідчить про безпідставність пропонування йому проходження огляду на стан сп`яніння та наявність у ОСОБА_1 такого стану є припущенням поліцейських. Також, сторона захисту вказує, що в протоколі не зазначено свідка ОСОБА_4 , проте до адміністративного матеріалу долучені його письмові пояснення, які предтавники притягуваного вважають неналежним доказом та вказують на упередженість свідка. В протоколі відображено, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по суті справи. Проте, долучений відеозапис взагалі не містить відомостей щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та складення відповідного протоколу. Із запису вбачається, що патрульний поліцейський здійснює розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (21:45 відеозапису). В протоколі відмічено про належність автомобіля ОСОБА_3 , в той же час, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля є ОСОБА_1 . Також, в протоколі не вірно вказаний час скоєння правопорушення. Наведене вказує на численні порушення порядку та процедури оформлення адміністративного матеріалу. Також, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Отже, за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння саме на вулиці, його огляд мав проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Проте, поліцейські не викликали співробітників Військової служби правопорядку для огляду ОСОБА_1 , як це передбачено ст. 266-1 КУпАП. З урахуванням наведеного, вважали, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266-1 КУпАП, а тому є недійним та не може прийматись до уваги. Враховуючи викладені в клопотання обставини, сторона захисту просить суд закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зі складеним відносно нього протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП не погодився, та пояснив суду, що 15.10.2024 року ввечері він зупинив автомобіль, та вийшов до магазину, однак через декілька хвилин почув, що його хтось покликав. Він озернувся та побачив невідомого чоловіка, який йшов за ним, у зв`язку з чим він побіг. В подальшому він зрозумів, що це працівник поліції, він зупинився, та останній повідомив йому про порушення ПДР України та роз`яснив, що відносно нього буде складено постанову за це порушення. ОСОБА_1 зазначає, що патрульні тиснули на нього та він відповідав так, як не мав відповідати. ОСОБА_1 вказує, що він як військовий повинен був зустріти машину з вантажем, та доставити до визначеного пункту, та йому було необхідно щоб його швидко відпустили, бо він сильно поспішав і розумів, що складання матеріалу затягнеться до двох годин, тому погоджувався із тим, що казали йому патрульні, зокрема, що він проїхав не дочекавшись зеленої стрілки на світлофорі. Стверджував, що про те, що відносно нього складений адміністративний матеріал за ст. 130 КУпАП він дізнався коли отримав судову повістку про виклик його до суду. Також зазначив, що алкоголь не вживає взагалі, на даний час також військовослужбовець та його служба пов`язана із використанням автотранспорту. Наголосив, що відповідну довідку на підтвердження цього акту він надати до суду не встиг. Що за ним їхала патрульна машина 15.10.2024 року не бачив. Також вказав, що протягом 2023-2025 років його вже двічі зупиняли та направляли на медичне освідування, проте обидва рази висновки були негативні. Також вказав, що свідка він не бачив поруч та вказав, що від керування транспортним засобом його ніхто не відстороняв, бо він відразу поїхав з місця, де відбувались події. Також вказав, що поліцейські не роз`яснювали йому положення про його права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та не надавали направлення на проведення огляду, протокол за ст. 130 КУпАП за його присутності складений не був, складалися матеріали тільки за ст. 122 КУпАП та в межах розгляду цього правопорушення йому були роз`яснені його права та обов`язки. Також притягуваний просив суд у разі визнання його провини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його військова служба безпосередньо пов`язана з таким керуванням.

В судовому засіданні представники притягуваного ОСОБА_1 адвокати Шемаєва О.І. та Трофімов В.А. просили суд закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини викладені в письмовому клопотанні. Проте, підтримали позицію притягуваного, висловленою у судовому засіданні, та просили не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Також, за клопотанням представників притягуваного судом здійснювалися виклики в судові засідання свідка ОСОБА_4 , який за викликами до суду не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що хворий на "Covid" та прибути у судове засідання позбавлений можливості.

З метою недопущення спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, за вчинення притягуваним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами без допиту свідка ОСОБА_4 .

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.10.2024 року о 21 год. 38 хв. в м. Харкові по пр-ту петра Григоренка, 2/146, керував транспортним засобом Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД №898698 від 15.10.2024 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.10.2024 року;

- направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.10.2024 року;

- рапортом від 15.10.2024 року;

- відеозаписами фіксації обставин подій.

Суд критично ставиться до доводів притягуваного про те, що у нього не було ознак алкогольного сп`яніння, а також, що немає жодного доказу їх наявності у день події 15.10.2024 року, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, саме результат такого огляду, що проводиться у встановленому порядку, є об`єктивним доказом перебування водія в стані сп`яніння.

Суд погоджується з твердженням притягуваного та його представників про те, що припущення поліцейських та показання свідка не можуть бути доказом перебування в стані сп`яніння.

Однак ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не за перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, оскільки такий факт не встановлено, а за порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Виходячи зі змісту ст. 251 КУпАП відеозапис з бодікамери працівника поліції є належним та допустимим доказом для підтвердження вказаних обставин, а саме відмови водія від проходження зазначеного огляду, є вичерпно інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів, ОСОБА_1 порушив правила п. 8.7.3 з) ПДР України та під час складання відносно нього адміністративного матеріалу за ч. 2 ст. 122 КУпАП працівники поліції, виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та висунули вимогу проходження відповідного огляду на місці події або у закладі хорони здоров`я. Як зафіксовано на відеозаписі з боді-камери поліцейського водій відмовився від проходження вказаного огляду.

Суд не бере до уваги доводи правопорушника про те, що співробітники патрульної поліції тиснули на ОСОБА_1 або своїми діями та інстонацією під час спілкування з ним провокували останнього до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що складений матеріал, зокрема протокол, рапорт та відеозаписи не можуть вважатися об`єктивними доказами вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Що стосується оцінки доказів, то суд звертає увагу, що згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, при доведенні вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом беруться до уваги докази у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що правопорушник притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за фактом порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду, відтак його вина полягає у порушенні обов`язку пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а факт реального перебування чи неперебування його в стані алкогольного сп`яніння у той день на кваліфікацію даного адміністративного правопорушення не впливає.

Матеріали справи та переглянуті відеозаписи не містять жодних даних про те, що притягуваному не було запропоновано пройти освідування в передбачений законом спосіб, а тому суд приходить до висновку, що порушень вимог ст. 266 КУпАП з боку співробітників поліції не допущено.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, пояснення не надав. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних притягуваний під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не заявляв. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (звернення до компетентних органів, висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надано.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст. 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 не допущено.

З врахуванням викладеного поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №898698 від 15.10.2024 року стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Також, суд критично оцінює посилання на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №898698 від 15.10.2024 року не вірно вказано час його вчинення, а рапорт не може слугувати доказом виправлення цієї помилки.

Зміст обставин вчинення правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення повністю співпадає з обставинами встановленими судом, та описка в протоколі про адміністративне правопорушення часу його складання не тягне за собою визнання вказаного протоколу недопустимим доказом.

Даних, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суду не надано та не спростовано змісту протоколу та зазначені вище докази, долучені органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд критично оцінює посилання представників притягуваного на те, що відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки це спростовується наявними у матеріалах справи доказами, крім того факт керування був підтверджений безпосередньо притягуваним ОСОБА_1 під час судового розгляду цього адміністративного матеріалу.

Також, в матеріалах справи наявне зобов`язання щодо відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом, яке останній не підписав. Тому, в діях поліцейських відсутнє завідоме створення обстановки, що викликало вчинення особою правопорушення.

Крім того, суд відхиляє посилання представників притягуваного на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то за наявності підстав вважати, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, його огляд мав проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №898698 від 15.10.2025 року, у графі протоколу "місе роботи" вказано "не повідомив". Жодних доказів того, що ОСОБА_1 під час складення адміністративного матеріалу сповіщав співробітників поліції про проходження ним військової служби в лавах ЗСУ притягуваним суду не надано. Таким чином, суд вважає правомірним складення адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 саме співробітниками патрульної поліції, оскільки останні не володіли інформацією про перебування притягуваного на військовій службі у лавах ЗСУ станом на час складення цього адміністративного матеріалу.

З урахуванням наведеного, та виходячи з того, що факт відмови водія від проходження передбаченого законом огляду на стан алкогольного сп`яніння є доведеним, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме вказана особа визнається судом винною за відмову від проходження огляду на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Інші доводи притягуваного та його захисників не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Суд, враховуючи дані про особу притягуваного, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а також підвищену небезпеку правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, для досягнення мети виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення ним нових правопорушень, вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку з чим судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 36, 248, 283, 284, 122-4, 124, 130 КупАП, ЗУ "Про судовий збір", суд -

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно з ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд міста Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено та підписано 20.10.2025 року.

Суддя О.В. Федорова