Справа 350/386/25
Номер провадження 3/350/133/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця села Креховичі Рожнятівського району Івано-Франківської області; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту й газ п`ятого розряду центральної інженерно-технологічної служби Шебелинського відділення бурових робіт ФБУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування»; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

10 березня 2025 року о 15 год 19 хв ОСОБА_1 по вулиці Залізнична в селі Креховичі Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом «SKODA Super-b» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув.

28 серпня 2025 року ОСОБА_1 спрямував до суду заперечення, у яких зазначив, що вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає з підстав, викладених у них. У цьому запереченні вказав, що вважає складений відносно нього протокол про адміністративне незаконним, а викладені в ньому факти вигадкою працівників поліції з огляду на те, що під час спілкування із ним працівник поліції жодного разу не вимагав від нього пройти огляд на стан сп`яніння, а він жодного разу не відмовлявся від проходження такого огляду. Наголосив, що жодної вимоги проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння від інспектора не надходило, як і не було роз`яснено наслідків такої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначив, що візуально у нього не було жодних ознак алкогольного сп`яніння. До того ж поліцейський жодним чином не інформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та не пропонував та не намагався його застосувати, не демонстрував його та не використовував, що дає підстави вважати, що такого технічного пристрою у працівників поліції не було. Крім того, в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку такого спеціального технічного засобу. При складанні протоколу йому не було роз`яснено права та обов`язки як і право скористатися правовою допомогою; всупереч вимогам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення в протоколі не зазначено жодного свідка, не дивлячись на те, що такі свідки були, а також не зазначено прізвище викривача, що наштовхує на думку, що такої особи не існує, хоча за версією поліцейських вони приїхали за викликом громадян села. Відеозапис є фрагментованим, не є безперервним, тому не має жодного правового та доказового значення. Також не було причин зупинки транспортного засобу, що свідчить про незаконність зупинки транспортного засобу та відповідно подальші дії працівників поліції також є незаконними. Вважає, що для створення ілюзії правомірності його зупинки працівниками поліції сфальсифіковано ряд документів: рапорт, направлення на огляд водія транспортного засобу, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказав, що другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручався, тобто фактично йому не було пред`явлено звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до адміністративної відповідальності. З огляду на викладене вище вважає, що наведені ним доводи повністю виключають його відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить за результатами розгляду справи провадження у праві закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Родіков І.С. спрямував до суду заяву, у якій підтримав позицію ОСОБА_1 , просив завершувати розгляд справи за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є правопорушенням, передбаченим частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння. Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час розгляду справи матеріалів, а саме:

відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 267826 від 10 березня 2025 року, в якому зафіксована подія та обставини справи та в повному обсязі чітко викладена суть обвинувачення відповідно до диспозиції частини першої статті 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1); даний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. У п. 13 цього протоколу міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від надання пояснень по суті порушення та підпису ОСОБА_1 відмовився (пункт 14);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксований факт відмови проходження огляду водієм та стан сп`яніння на місці зупинки, а також зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення вимови, почервоніння шкіряного покриву обличчя, нестійка хода (а.с. 2);

направленням від 10 березня 2025 року на огляд водія ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Рожнятівська ЦРЛ» з метою виявлення стану сп`яніння. Огляд не проводився (а.с. 3);

також суд бере до уваги і рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Василя Лавріва, в якому інспектор поліції письмово виклав пояснення щодо події за участі ОСОБА_1 ;

відеозаписами, які наявні на долучених до матеріалів справи двох дисках DVD+R.

В силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. На виконання положень частини третьої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Суд також звертає увагу на відеозаписи, долучені до матеріалів справи, які є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежать від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі. На переконання суду відеозапис фіксації події є безперервни. Згідно відеозаписів вбачається, що співробітники поліції на службовому автомобілі із застосування звукового сигналу зупинили транспортний засіб «SKODA Super-b» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 останній уникав відповіді на запитання поліцейського щодо наявності посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб; назвати прізвище, ім`я, по батькові, називаючи в подальшому прізвище « ОСОБА_2 звать ОСОБА_3 »; уникає поліцейського, який, ставлячи йому питання, намагається з`ясувати особу. Зрештою останній назвався « ОСОБА_1 ». У подальшому (відеозапис 15:42:03) інспектором поліції було правомірно запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що останній відмовився. Також відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Після поліцейський оголосив ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу. На питання поліцейского чи бажає ОСОБА_1 ознайомитися з протоколо, останній відмовився. Пряма мова ОСОБА_1 "Не буду". Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не погодився на місці зупинки проходити огляд на стан сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі. Однак надалі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а всі його подальші дії та висловлювання правомірно та обґрунтовано були оцінені працівниками поліції як вияв небажання пройти на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння або проїхати в медичний заклад. Отже, з урахуванням положень статтей 251 та 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення водій мав право спростувати вчинення інкримінованого правопорушення у передбачений Законом спосіб, однак цього не зробив, а тому у суду відсутні сумніви у допустимості долучених до протоколу про адміністративне правопорушення доказів. Суд звертає увагу на обізнаність ОСОБА_1 та особливо на роз`яснення працівником поліції правових наслідків його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння - складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, останній отримував посвідчення водія, а відтак знання ним положень Правил дорожнього руху презуміюється і при реалізації свого права на керування автомобілем він повинен був виконати додаткові обов`язки, що визначені п. 2.5 Правил дорожнього руху. Проте, водій ОСОБА_1 усвідомлено, чітко та однозначно відмовився виконувати вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Переглянуті долучені до матеріалів справи відеозаписи суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, здійснені працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів та надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинених правопорушень, оскільки на них зафіксовано подію, а саме: керування транспортним засобом, пропозиція працівників поліції водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмова від проходження такого огляду.

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 з моменту його зупинки і до моменту складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення мав реальну можливість скористатися послугами адвоката, так як був зупинений о 15:19:04, окрім того ОСОБА_1 мав засіб зв`язку та при цьому комусь телефонував, тобто мав можливість зателефонувати і адвокату, а тому вважати, що було порушено його право на захист немає підстав. За встановлених обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене диспозицією частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені. Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Положеннями статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, згідно зі статтями 34, 35 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Таким чином, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази по справі, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, призначаючи стягнення ОСОБА_1 у відповідності з вимогами статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід врахувати характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його майновий та сімейний стан та з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього стягнення в межах санкцій частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також суд враховує, що порушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є одним з найтяжчих адміністративних правопорушень, яке вчинене умисно під час дії на території України воєнного стану. Ця обставина вимагає від суду приділення розгляду такої категорії справи особливої уваги і розгляд такої справи в строки, визначені статтею 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою недопущення настання негативних наслідків для суспільства.

Відповідно до частини першої статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись статтями 40-1, 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Штраф сплатити на рахунок: «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Отримувач коштів: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300. Код отримувача: . Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку: UA 0009001. Код класифікації доходів бюджету: 21081300. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп., перерахувавши їх за наступними реквізитами: отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Сокирко Л.М.