Номер провадження: 33/813/1720/25
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Черненко Миколи Олександровича,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Черненко Миколи Олександровича

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 грн 00 коп (три тисячі чотириста гривень 00 коп) на користь держави. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2025 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутність складу адміністративного правопорушення, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, неповне встановлення всіх обставин справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована помилковими висновками суду першої інстанції щодо посилання на долучений до матеріалів справи відеозапис, оскільки на вказаному відео не містить фіксації ні факту наявності фізичного контакту автомобіля особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з автомобілем потерпіло, ні будь-яких інших ознак того, що такий контакт дійсно відбувся.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності також стверджує, шо судом першої інстанції при оцінці такого доказу як схеми місця дтп не звернено увагу на оформлення даної схеми в порушення вимог Інструкції з оформлення палійськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395, оскільки скаржнику схема місця дтп для ознайомлення та підписання взагалі не надавалася, що позбавило останню можливості надати заперечення відносно недостовірної інформації, яка могла би бути зазначена в даній схемі.

При цьому, скаржником зауважено, що судом першої інстанції також не надано належної правової оцінки зауваженням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захиснику щодо моменту вчинення дтп, а саме, що до моменту виявлення потерпілим пошкоджень минув істотний проміжок часу. Зазначена обставина, а також характер наявних на автомобілі пошкоджень, на думку скаржника, викликають обґрунтовані сумніви в тому, що ці пошкодження спричинені саме внаслідок неправомірних дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а не виникли раніше чи після того, як ОСОБА_1 залишила місце, з якого вона виїжджала. Окрім того, ніхто з присутніх, в тому числі й свідок ОСОБА_3 , та паркувальник ОСОБА_4 працівників поліції не викликав у зв`язку із нібито настанням дтп та всіма учасниками вказаних подій кілька разів перевірялася цілісність транспортних засобів, та, дійшовши висновку про відсутність події як такої, ОСОБА_1 залишила місце дтп.

13 жовтня 2025 року до судового засідання з`явилися особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Черненко М.О., апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі.

Потерпілим ОСОБА_2 в судовому засіданні надано пояснення щодо дтп, а саме зазначено, що транспортний засіб перебував на парковці десь з 09-10 год ранку та до вечора, пошкодження на авто, а саме вм`ятини на дверцятах, побачив вже після того, як приїхав додому.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Приймаючи оскаржувану постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених положеннями ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 порушено п. 10.9 та п. 2.10а ПДР України. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженим працівником поліції, вказано конкретний час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Водночас у рапорті працівника поліції та схемі ДТП вказаний орієнтовний час у який за спостереженням поліцейського, могла мати місце подія. З урахуванням того, що водій транспортного засобу, який винний у вчиненні ДТП, одразу залишив місце події, без очікування поліції, а також не вжив жодних дій для фіксації обставин пригоди або повідомлення про неї відповідні служби, об`єктивно встановити точний час дорожньо-транспортної пригоди є неможливим.

Щодо пояснень сторони захисту, зокрема свідка ОСОБА_3 , самої ОСОБА_1 , а також її захисника, суд вважав, що вони не знайшли належного підтвердження, зважаючи на наявність у справі об`єктивних доказів. Зокрема, з відеозапису з місця події, який був досліджений у судовому засіданні, зафіксовано момент, коли при першій же спробі виїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбувається контакт з автомобілем потерпілого. Із схеми місця дорожньо-транспортної пригоди можна встановити напрямок руху транспортного засобу та місце зіткнення. Вказані вище докази узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу ст. 251 КУпАП вважається належним доказом цього.

Апеляційний суд не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 360251 ОСОБА_1 06 червня 2025 року близько 13 год 30 хв в м. Одесі по вул. Гаванній, 13 керувала транспортним засобом «Volkswagen Рassat», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності маневру та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «RENAULT Dokker», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, ОСОБА_1 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім того, відносно ОСОБА_1 13 червня 2025 року також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 360266, згідно якого остання 06 червня 2025 року близько 13 год 30 хв у м. Одесі, по вул. Гаванній, 13 керувала транспортним засобом «Volkswagen Рassat», д.н.з. НОМЕР_1 , була учасником ДТП та залишила місце події, чим порушила п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, за вчинення якого передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За положенням ст. 124 КУпАП відповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. При цьому, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення всіх обов`язкових ознак адміністративного правопорушення.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 щодо зазначених в протоколі подій, котрі відбувалися 06 червня 2025 року, пояснила, що того дня близько 11 год 30 хв приїхала на вул. Гаванну, 13, де за допомогою паркувальника заїхала на вільне парко місце та з його ж допомогою виїжджала з відти. Зазначала, що після того, як під час вчинення дій спрямованих на виїзд із даного парко місця та з її автомобіля випала передня фара, пакувальник здійснив огляд її транспортного засобу, в тому числі й автомобіль білого кольору, котрий був припаркований поруч та власником якого в подальшому виявився ОСОБА_2 . При цьому, згідно даних пояснень, після здійснення паркувальником огляду даних транспортних засобові, паркувальником жодних пошкодження таких не виявлено. В подальшому з його допомогою виїхала з парко місця та поїхала десь близько 13 год 35хв 13 год 45 хв.

Наведені у вказаних письмових поясненнях ОСОБА_1 обставини, а саме не виявлення будь-яких пошкоджень на транспортному засобі білого кольору, який був припаркований поряд під час їх огляду, підтверджуються в тому числі й письмовими поясненнями безпосередньо паркувальника ОСОБА_4 , наданими безпосередньо працівникам поліції, яким зазначено, що 06 червня 2025 року він допомагав ОСОБА_1 заїжджати та виїжджати з наданого їй парко місця, коли почув удар та, підійшови до авто останньої, побачив, що з нього відпала передня фара, на що ОСОБА_1 повідомила, що вона вже ремонтувалася та таке вже неодноразово траплялося. При цьому, в даних поясненнях зазначено, що на авто білого кольору будь-яких вм`ятин під час огляду не помітив.

Натомість, в судовому засіданні, згідно наявного протоколу судового засідання, ОСОБА_4 повідомлено про наявність вм`ятини на іншому автомобілі, а саме «RENAULT Dokker» білого кольору, коли останній підійшов до ОСОБА_1 , щоб допомогти виїхати з парко місця, що свідчить про наявність певних суперечностей в поясненнях даного свідка, оскільки не повністю узгоджуються з наданими ним поясненнями працівникам поліції та які долучено до матеріалів справи. З огляду на викладене, відповідні пояснення свідка ОСОБА_4 не можуть вважатися доказами, які безумовно підтверджуються факт того, що наявні на транспортному засобі потерпілого ОСОБА_2 пошкодження є наслідком будь-яких протиправних дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки містять відповідні суперечності відносно їх наявності та моменту виникнення в тому числі.

Разом з тим, потерпілим в наданих працівникам поліції поясненнях, наявних в матеріалах справи, повідомлено, що його автомобіль 06 червня 2025 року протягом всього дня був припаркований по вул. Гаванній, 13 на парко місці та близько 11 год 30 хв був пошкоджений, а саме царапини та вм`ятини тощо. Також зазначено, що близько 17 год 30 хв від`їжджав з місця парковки та наявність пошкоджень на авто побачив лише через годину. Тобто, з наданих пояснень не можливо встановити чи були виявлені в подальшому потерпілим пошкодження на транспортному засобі під час того, як останній залишив зазначене парко місце чи виникли в період після залишення останнім парко місця та їх виявлення.

Окрім того, згідно змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, часом настання дтп зазначено 13 год 30 хв, що також не відповідає вказаному потерпілим часу пошкодження його автомобіля близько 11 год 30 хв та свідчить про певні суперечності щодо часу вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. При цьому, з долученого до матеріалів справи відеозапису подій, що відбувалися 06 червня 2025 року, та на який також міститься посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові, не вбачається будь-якого контакту зазначених в протоколі транспортних засобів у визначений потерпілим час, а також й в зазначений в протоколі працівниками поліції час.

Натомість, судом першої інстанції не враховано відсутність в матеріалах справи достатніх доказів на підтвердження часу виникнення відповідних пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_2 та відповідно наявність безпосереднього причинного-зв`язку між діями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та наслідками у вигляді пошкоджень автомобіля ОСОБА_2 .

Окрім наведеного, складена працівниками поліції схема місця дтп, наявна в матеріалах справи, також містить відмітку щодо часу вчинення правопорушення 11 год 30 хв (що відповідає поясненням потерпілого) та ознайомлення потерпілого ОСОБА_2 із даною схемою, натомість будь-яких відомостей щодо ознайомлення з даною схемою місця дтп особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не міститься, що підтверджує наведені доводи апеляційної скарги в цій частині та свідчить про складення вказаної схеми без врахування пояснень ОСОБА_1 та виключно з урахуванням пояснень потерпілого. Натомість, як вище зазначено, з долученого відеозапису подій будь-якого контакту вказаних транспортних засобів у визначений час не фіксується, при цьому в подальшому фіксування також не можна безумовно встановити наявність відповідного контакту транспортних засобів, про які міститься зазначення в оскаржуваній постанові суду першої інстанції, що свідчить про передчасність висновків суду щодо наявність в матеріалах справи доказів, які б беззаперечно в своїй сукупності підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих останній адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява №926/08) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності виключно лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, з огляду на відсутність в наявних матеріалах справи доказів, які б в своїй сукупності «поза розумним сумнівом» та беззаперечно підтверджували факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених положеннями ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених доводів апеляційної скарги та наявність підстав для застосування в даному випадку положень п. 1 ч. 1 ст. 247.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси скасуванню із закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Черненко Миколи Олександровича задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП скасувати та провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова