ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22251/25

Провадження № 33/820/696/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Романової А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Талалай М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційні скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талалай М.О. та потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , доцента кафедри цивільного права та процесу Хмельницького університету управління та права ім. Л.Юзькова, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 21 липня 2025 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці - на території для загального вигулу собак, що по вул. І.Франка м. Хмельницького, виразилась нецензурними словами на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян. Своїми діями, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрито.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказане рішення суду подали апеляційні скарги потерпілий ОСОБА_2 та захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Талалай М.О.

Потерпілий ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді суду першої інстанції скасувати в частині звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173 КУпАП, без застосування ст. 22 КУпАП.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст постанови було виготовлено та вручено 19 вересня 2025 року, про що свідчить відповідний запис в матеріалах адміністративної справи.

Вважає, що кваліфікуючою ознакою правопорушення є публічне, свідоме виявлення неповаги до суспільних норм, зокрема у формі словесної агресії та вульгарної лексики.

У матеріалах справи зафіксовано, що ОСОБА_1 у присутності інших осіб, у публічному місці використовувала образливі висловлювання.

Зазначає, що ОСОБА_1 порівняла його із людиною з вродженою психічною неповноцінністю, що є принизливим, дискримінаційним як конкретній особі, так і присутнім особам у публічному місці.

Зауважує, що нецензурна лайка це груба форма неповаги до громадської моральності, що виражається у непристойних висловлюваннях, які знижують рівень людського спілкування, завдають моральної шкоди суспільству та ображають гідність оточуючих. Тому, незалежно від причин, які спонукали особу до вживання подібної лексики, такі дії є адміністративним проступком.

Вказує, що ОСОБА_1 займає посаду професора кафедри приватного права Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова, кандидат юридичних наук, доцент, така посада передбачає високі стандарти етичної поведінки, що особливо актуально у публічних місцях та під час професійної діяльності.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 вину не визнала, жодних дій для примирення не здійснила.

Вважає, що застосування до ОСОБА_1 лише усного зауваження не відповідає ступеню суспільної небезпеки її дій. Крім того, такий м`який захід не може виконувати завдання адміністративного провадження, визначені ст. 245 КУпАП.

Захисник Талалай М.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що під час судового засідання судом не було зачитано повного тексту постанови, 19 вересня 2025 року ОСОБА_1 з`явилась до суду для отримання копії постанови, однак їй повідомили у суді, що постанова не готова до видачі. Копія постанови ОСОБА_1 видана у приміщенні суду 22 вересня 2025 року. Крім того, станом на дату подання апеляційної скарги на Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься інформацію про те, що до оскаржуваної постанови забезпечено надання загального доступу 22.09.2025. Договір про правничу допомогу між захисником та ОСОБА_1 укладено 23 вересня 2025 року.

Вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що дії ОСОБА_1 з приводу конфлікту з ОСОБА_2 виникли на ґрунті тривалих неприязних відносин, не були посяганням на порушення громадського порядку, а були спрямовані проти недопустимих на думку апелянта дій зі сторони ОСОБА_2 .

Зазначає, що вже більше року між сторонами у цій справі тривають неприязні відносини, які проявляються у періодичних конфліктах. Зокрема, ОСОБА_1 неодноразово робила ОСОБА_2 зауваження через на її думку неналежну поведінку ОСОБА_2 . Останній грав футбол у місці для вигулу собак, на що ОСОБА_1 зреагувала дзвінком в поліцію та викликом правоохоронців. Також ОСОБА_2 застосував силу до собаки ОСОБА_1 , завдав їй тілесних ушкоджень. Навіть під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 зупиняв посеред вулиці чоловіка ОСОБА_1 та вимагав вчинення певних дій для того, аби він відмовився від обвинувачення. Про неприязні відносини протягом тривалого часу ОСОБА_1 пояснювала як усно так і письмово, ОСОБА_2 не заперечив вказані факти.

На думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, який є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

Посилається на те, що висловлювання ОСОБА_1 були адресовані виключно одній особі - ОСОБА_2 , сказані в стані сильного душевного хвилювання після побиття ним собаки ОСОБА_1 , та в жодному разі не мали на меті порушити громадський порядок, спокій чи в інший спосіб вчинити хуліганство.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисникТалалай М.О. підтримали доводи апеляційної скаргита просили їх задовольнити повністю, з наведених в апеляційній скарзі підстав. Заперечували проти задоволення вимог апеляційної скаргипотерпілого ОСОБА_2 та зазначили, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на порушення громадського порядку, були адресовані виключно ОСОБА_2 , сказані в стані сильного душевного хвилювання через побиття ним собаки ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, поважних причин неявки не повідомив. Зазначене, відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисника,проаналізувавши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талалай М.О. підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду

Щодо клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до приписів ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Зі змісту статті 289 КУпАП вбачається, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

26 вересня 2025 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року, пропустивши встановлений законодавством строк апеляційного оскарження, при цьому просить його поновити. Поважність причин такого пропуску обґрунтовує тим, що повний текст постанови було виготовлено та вручено 19 вересня 2025 року, про що свідчить відповідний запис в матеріалах адміністративної справи.

Крім того, 26 вересня 2025 року захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Талалай М.О. також звернулася до суду з апеляційною скаргою на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року, направивши її поштою, очевидно пропустивши встановлений законодавством строк апеляційного оскарження, при цьому просить його поновити. Поважність причин такого пропуску обґрунтовує тим, що під час судового засідання судом не було зачитано повного тексту постанови, 19 вересня 2025 року ОСОБА_1 з`явилась до суду для отримання копії постанови, однак їй повідомили у суді, що постанова не готова до видачі. Копія постанови ОСОБА_1 видана у приміщенні суду 22 вересня 2025 року. Крім того, станом на дату подання апеляційної скарги на Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься інформацію про те, що до оскаржуваної постанови забезпечено надання загального доступу 22.09.2025. Договір про правничу допомогу між захисником та ОСОБА_1 укладено 23 вересня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримала 22.09.2025 року, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Чулкова Н.К. 19.09.2025 року, що підтверджуються розписками про отримання копії постанови (а/с 46,47).

Враховуючи усталену практику Верховного Суду, що строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини судового рішення, у разі, якщо повний текст було складено пізніше, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого судом рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК України, апеляційний суд визнає наведені вище обставини поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та, враховуючи, що такий пропуск не є значним, з метою ефективного та належного забезпечення права особи на доступ до правосуддя, строк апеляційного оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року необхідно поновити.

Щодо розгляду апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до постанови судді, 21 липня 2025 приблизно о 21 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці - на території для загального вигулу собак по вул. І.Франка м. Хмельницького, виразилась нецензурними словами на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок, суд посилається на наявні у матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 418673 від 30.07.2025 року (а/с 1); відомості з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.07.2025 року (а/с 2); письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 (а/с 3-5) та надані аналогічні пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні; досліджений в судовому засіданні відеозапис (а/с 9).

Проте, з таким висновком судді суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Натомість, суд першої інстанції не дотримався зазначених вище положень та не з`ясував фактичні обставини цього адміністративного правопорушення для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, як цього вимагає стаття 245 КУпАП та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і, як наслідок, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією, відповідальність за статтею 173 КУпАП передбачена за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Безпосереднім об`єктом охорони цієї норми є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа дійсно в активній формі, безпричинно, з власної ініціативи чи через незначний привід порушила громадський порядок і спокій громадян, перешкоджала нормальним умовам їх життєдіяльності чи відпочинку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 418673 від 30.07.2025 року, 21 липня 2025р., приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці - на території для загального вигулу собак, що по вул. І.Франка м. Хмельницького, виразилась нецензурними словами на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян.

Однак, наголошую, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності також будь-яких інших доказів не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та, відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, але не є остаточним і достатнім доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП.

ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду частково визнала свою вину у вчиненому.

Згідно з показаннями самої ОСОБА_1 , що підтверджено ОСОБА_2 в суді першої інстанції, конфлікти між ними відбувалися вже неодноразово і такі неприязні стосунки, зі слів ОСОБА_1 , викликані неналежною поведінкою ОСОБА_2 по відношенню до неї та її собаки.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що вона неодноразово робила ОСОБА_2 зауваження через на її думку неналежну його поведінку, оскільки він грав у футбол у місці для вигулу собак, на що вона зреагувала дзвінком в поліцію та викликала правоохоронців. Крім того, ОСОБА_2 застосував силу до її собаки, завдавши собаці тілесні ушкодження.

Потерпілий підтверджує, що конфлікт між ним та ОСОБА_1 виник через сутичку їх собак, яких він розбороняв, тоді підбігла ОСОБА_1 та почала на нього кричати та ображати нецензурною лайкою.

Апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 418673 від 30.07.2025 року прямо зазначено про відсутність свідків конфлікту між потерпілим та ОСОБА_1 .

Разом з тим, до протоколу додано письмові пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що 21.07.2025р., приблизно о 21 год., на майданчику для вигулу собак по вул. І.Франка вона була свідком того як між собаками ОСОБА_1 та невідомого їй чоловіка виникла сутичка. Коли вона з ОСОБА_1 підбігли до чоловіка, між ним та ОСОБА_1 виник конфлікт через жорстоке ставлення з його боку до собаки останньої, в ході якого чоловік висловлював погрози насильством в сторону ОСОБА_1 .

Суддя послався на ці пояснення свідка ОСОБА_3 , але не дав належної оцінки як показав цього свідка, так і показам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо підстав та характеру конфлікту між ними.

На думку апеляційного суду, хоча ОСОБА_1 під час конфлікту висловлювалася на адресу потерпілого нецензурними словами, проте, така її поведінка була обумовлена тривалими особистими неприязними стосунками, які склалися між ними і вочевидь ці дії не були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян, враховуючи характер, мотиви і причини його виникнення.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що дії особи, відносно якої складений протокол, були зумовлені особистими мотивами, а не хуліганським мотивом, та були спрямовані на особу, з якою такі неприязні відносини склалися, і не мали на меті порушення громадського порядку і спокою громадян.

Суд першої інстанції не надав оцінки зазначеним обставинам та не з`ясував, чи відбувався конфлікт між особами, зі сторони ОСОБА_1 з мотивів явної неповаги до суспільства, або у зв`язку з особистими мотивами, що виключало можливість кваліфікації дій особи за статтею 173 КУпАП. За відсутності відповідного мотиву, коли дії особи зумовлені неприязними стосунками з іншою особою і прагненням завдати шкоди конкретній особі чи образити її з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Такі ж висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к.

Обставини, зазначені у протоколі та письмових поясненнях потерпілого не узгоджується з обставинами, встановленими під час апеляційного розгляду, інші свідки чи докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні, а отже це свідчить про неповне дослідження судом першої інстанції обставин, що призвело до передчасних висновків у цій справі.

Також не можуть бути взятими до уваги твердження потерпілого ОСОБА_2 про те, що діями ОСОБА_1 був порушений громадський порядок і спокій громадян, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому полягало порушення громадського порядку та спокою громадян, та суду першої інстанції не було надано відповідних доказів на підтвердження таких обставин.

Аналізуючи у сукупності зазначені вище норми законодавства та надані докази, доходжу висновку, що суддя суду першої інстанції припустився порушення вимог закону про адміністративну відповідальність, розглянув протокол про адміністративне правопорушення, при цьому не з`ясувавши чи дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не з`ясував повно, всебічно й об`єктивно всі обставини справи, і як наслідок передчасно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги захисника з цього приводу є слушними.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а саме що вона 21.07.2025 біля 21.00 висловлювалась нецензурною лайкою в громадських місцях з метою порушення громадського порядку і спокою громадян, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства.

За результатами апеляційного розгляду, оскільки в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173 КУпАП, не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються доказами, дослідженими в ході апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Талалай М.О. та потерпілому ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргупотерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талалай М.О. задовольнити.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАПна підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя