Справа № 761/1908/25 Головуючий в суді І інстанції - Антонюк М.С.
Провадження № 33/824/2817/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Шимка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Олександровича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув вищу освіту, зареєстрований ФОП, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 20 грудня 2024 року о 19 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, пр-т. Берестейський, 41-В, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «б» п. 2.3, п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року, оскільки апеляційна скарга була подана 28.03.2025, однак, помилково на конверті була вказана неправильна адреса - Київський апеляційний суд замість Шевченківського районного суду м. Києва і лист було направлено помилково до Київського апеляційного суду.

Тому, на думку адвоката, з урахуванням подання першої скарги 28.03.2025, тобто у встановлений законом строк, але через помилкову вказану на конверті адресу Київського апеляційного суду, та з урахуванням подання клопотання про поновлення строку в той самий день, коли адвокату стало відомо про відправку листа за помилковою адресою, то подання клопотання та скарги здійснено в межах розумного строку.

Крім того, первинна скарга у справі не була розглянута через незалежні від волі скаржника обставини, тому права мають бути поновлені.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Так, судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення було проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Справу було розглянуто формально, однобоко та з порушенням процесуального закону.

Апелянт вказує, згідно з письмовими поясненнями водія автомобіля «Рено» від 20.12.2024 останній зазначив, що рухався середньою смугою по пр. Берестейському та розпочав маневр перестроювання в крайню ліву смугу, якою рухався ОСОБА_1 . Побачивши інший транспортний засіб припинив маневр та повернувся у свою смугу. В свою чергу ОСОБА_1 гальмував та подавав сигнали дальнім світлом фар.

Однак, у ході судового засідання водій автомобіля «Рено» надав вже інші пояснення судді, відповідно до яких, 20.12.2024 рухаючись в середній смузі з невеликою швидкістю через технічну несправність турбіни двигуна він лише мав намір змінити смугу на крайню ліву, але фактично це робив перед зіткненням. Ця розбіжність у письмових поясненнях і свідченнях у суді викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності його показань у суді, його розуміння, що у випадку перестроювання його дії суперечили вимогам п. 10.1, 10.3 ПДР та бажання приховати свої протиправні дії.

Зазначені розбіжності є суттєвими, оскільки встановлення факту перестроювання має вирішальне значення для визначення винуватості або невинуватості ОСОБА_1 за інкримінованими йому п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України.

Разом з тим, ОСОБА_1 переконаний та стверджує, що зіткнення відбулося саме в крайній лівій смузі, тобто там, де він рухався і що саме водій «Рено» порушив правила дорожнього руху, що свідчить про відсутність у ОСОБА_1 порушення вимог, які йому за протоколом інкримінуються п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України.

Також, місцевим судом не враховані важливі свідчення, зокрема показання поліцейських, які підтвердили, що водій автомобіля «Рено» здійснив перестроювання. А, це на думку апелянта, суттєво впливає на висновки по справі і свідчить про необхідність закриття справи через відсутність достатніх доказів вини.

До того ж, працівники поліції, які оформлювали матеріали ДТП, підтвердили, що під час виконання своїх обов`язків використовували нагрудні відеокамери, що зафіксували обставини події.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шимка А.О., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просили їх задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням, апеляційний суд приходить до наступного.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи ту обставину, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.О. вперше подав апеляційну скаргу 28.03.2025, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, однак помилково направив її до Київського апеляційного суду, яка, в свою чергу, була направлена до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 294 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР України).

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляв.

Первинні пояснення самого ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії НПР1 №201395 від 20.12.2024 року (а.с.1), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу від 20.12.2024 (а.с.5), письмовими пояснення ОСОБА_1 (а.с.6), а також письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 (а.с.7).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Відтак, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено. Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, він фактично визнав, що саме під його керуванням автомобіль Audi, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі апелянтом фактично оскаржується не оцінка його дій і наступні висновки щодо наявності вини, а те, що суддею не було дано оцінку діям іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_2 , який, на переконання апелянта, порушив також вимоги п. 10.3 ПДР України, а саме при перестроюванні водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. Разом з тим, оцінка дій водія ОСОБА_2 не є предметом розгляду вказаної справи. Навіть при умові (що не є фактом), що водієм ОСОБА_2 були порушені ПДР, це не виключає факт порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, які призвели до зіткнення з іншим автомобілем.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Шевченківський районний суд м. Києва повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Вид та розмір стягнення накладено судом у відповідності з вимогами ст.ст. 23,33 КУпАП.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка А.О. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Шимку Андрію Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко