ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВАП УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 року о 12 год. 32 хв. в м. Житомирі по просп. Незалежності, 11, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Hyundai Tucson, н.з. НОМЕР_2 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; звужені зіниці очей, які не реагують на світло; підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував, що він перебував в стані наркотичного сп`яніння, пояснив, що після того поїхав в заклад охорони здоров`я та самостійно пройшов огляд, надав суду відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння в якому зазначено, що ознак наркотичного та алкогольного сп`яніння не виявлено.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наданими працівниками поліції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448390 від 09.09.2025 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5682684 від 09.09.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; рапортом; відеозаписами із боді камер патрульних поліцейських.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис повністю підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: 12:30 год. відео розпочинається із АЗС, поліцейські під`їхали до транспортного засобу ОСОБА_1 , повідомляється його, що ведеться відеофіксація, питають у водія чого він не зупинився, ОСОБА_1 повідомляє, що зупинився на заправці бо там можна, на трасі не зупинився бо інтенсивний там рух, поліцейські повідомляються, що у водія відсутній страховий поліс на транспортний засіб; 12:34 год. водій поводить себе неадекватно, агресивно, нецензурно виражається в адресу працівників поліції, працівниками складаються матеріали стосовно порушення водієм ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз`яснюють права та обов`язки водію; 12:37 год. поліцейськими виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 ; 12:38 год. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я ( ОСОБА_1 чотири рази чітко висловився про те, що він не буде проходити огляд), поліцейський повідомляє, що стосовно ОСОБА_1 будуть складені матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 продовжує нецензурно виражатися в адресу працівника поліції та перебивати його; 12:39 год. працівники поліції сідають до свого авто для складення матеріалів; 12:47 год. ОСОБА_1 спробував залишити місце складення протоколу; 12:48 год. працівники поліції повторно повідомляють водія про те, що він не має права рухатись та чому на нього складаються протокол; 13:08 год. поліцейські ознайомлюють водія із протоколом, під час оголошення протоколу ОСОБА_1 неодноразово продовжив нецензурно висловлюватися в сторону поліцейських та перебивати їх, в подальшому ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортного засобу, від пояснень ОСОБА_1 відмовився, ОСОБА_1 повідомили, що в нього вилучається посвідчення на право керування транспортним засобом, підписуватись в протоколі ОСОБА_1 відмовився, від руху останній відсторонений.

Надаючи оцінку вказаному відеозапису, суд зазначає, що він є безперервним, можливим для відтворення, доданим до протоколу у встановленому законом порядку, тому вказаний відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі, його зміст повністю відповідає фактичним обставинам, викладеним у протоколі, та доданим матеріалам стосовно водія ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що утворюють окремі склади адміністративного правопорушення.

Тобто, сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення. Для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Згідно пунктів 2, 4, 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу 1 Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 9 розділом 2 Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським дотримано норми вказаної Інструкції, в нього були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, має ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, але він відмовився.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП і п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

При цьому, суд також виходить з того, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати ПДР, а відповідно до п.2.5 ПДР повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського (суб`єктивне припущення службової особи про перебування водія у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак сп`яніння) на підставі п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 3, 4 розділу I цієї Інструкції.

Те, що у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, а і з направлення на огляд водія до медичного з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також відеозаписом.

У зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння на місці зупинки автомобіля шляхом зовнішньої перевірки (огляду) на підставі суб`єктивного сприйняття (припущення) поліцейським в порядку та спосіб, встановлений законодавством, останнім цілком обґрунтовано було висунуто вимогу про необхідність проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

При цьому, незгода водія з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння як на місці зупинки, так і у судовому засіданні не усуває обов`язок водія, передбачений п. 2.5 ПДР, щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Наданий водієм у ході судового розгляду висновок щодо результатів медичного огляду, яким встановлено відсутність у ОСОБА_1 09.09.2025 року стану наркотичного сп`яніння, не спростовує викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин щодо усвідомленої і добровільної відмови водія в порушення вимог п. 2.5 ПДР пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки йому в провину і не ставиться факт керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, а він притягується до відповідальності саме за відмову від огляду.

На відеозаписі не зафіксовано жодної погрози, тиску або інших незаконних дій з боку працівників поліції в бік водія, водій був вільний у висловлюванні своєї позиції, ніхто не примушував давати або не давати пояснення, проходити або не проходити огляд, таким чином це була усвідомлена добровільна позиція водія відмовитися від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме будучи особою, яка керує транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП, та обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, та, ґрунтуючись на тому, що метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, вважає доцільним та достатнім застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 130 КУпАПз позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач ГУК у Жит. обл/Житомирська обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37976485, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0006001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.Ю.Луньова

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.