Провадження №: 3/752/6511/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 11.07.2025 року о 23 год. 58 хв. в м. Києві по вул. Академіка Глушкова, 12, керував транспортним засобом «Mini Cooper» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Полянчук В.Б. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обґрунтував тим, що в той день відносно ОСОБА_1 вже було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо порушень п. 2.9а. Вказав, що тоді була оголошена повітряна тривога, а ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, а навпаки працівниками поліції було надано дозвіл на керування, щоб ОСОБА_1 дістався до місця проживання для забезпечення власної безпеки. Вказав, що такі дії працівників поліції і стали причиною повторної зупинки ОСОБА_1 , за що на нього в подальшому було складено протокол у цій справі, таким чином, на думку захисника, в діях співробітників поліції при складанні першого протоколу наявна провокація. Крім того, захисник вказав, що в той день тривога тривала понад 6 годин і було випущено значну кількість ракет та дронів, а отже, на його думку, ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності. Також захисник вказує, що оскільки після складення на ОСОБА_1 першого протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, його не відсторонили від керування і в той же день його знову зупинив інший патруль та склав цей протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 має місце триваюче правопорушення. Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 за першим протоколом за ч. 1 ст.130 КУпАП Святошинським районним судом м. Києва його було визнано винним, провадження за вказаним протоколом підлягає закриттю, оскільки особу не можна двічі притягувати до адміністративної відповідальності за одне і теж саме правопорушення. Вказав, що у ОСОБА_1 працівники поліції не виявили ознак сп`яніння, а отже не було підстав видавати направлення ОСОБА_1 на огляд. Зазначив, що співробітники поліції не повідомили ОСОБА_1 , якими своїми діями і які ПДР України останній порушив, а отже за відсутністю підстав зупинки і порушених правил ПДР, вказівка працівників поліції на необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є протиправною, а тому, на думку захисника, є всі підстави для закриття провадження у справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , повідомили останньому про виявлені у нього ознаки алкогльного сп`яніння, роз`янили йому права та обов`язки, повідомили про можливість пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у лікаря-нарколога, проте ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився як за допомогою приладу "Драгер", так і у лікаря-нарколога.

За таких обставин, вказівка захисника про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також вказівка про те, що працівники поліції не мали підстав видавати направлення на огляд повністю спростовується матеріалами дослідженого відеозапису.

Доводи захисника про те, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 не впливає на доведеність вини останнього, оскільки під час дії воєнного стану працівники поліції мають право на зупинку транспортних засобів з метою профілактичних оглядів не тільки тих водіїв, які порушують правила дорожнього руху, а й інших транспортних засобів з метою виявлення колоборантів та забезпечення безпеки всіх громадян.

Крім того, слід зазначити, що вказівка захисника про те, що за фактом складання на нього першого протоколу, його не було відсторонено від керування, суд до уваги не приймає, оскільки з відеозапису вбачається як ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що за фактом складання першого протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП його відсторонили від керування транспортним засобом, він написав розписку, але знову сів за кермо та поїхав. Слід зазначити, що як вбачається зі слів ОСОБА_1 , зафіксованих на відеозаписі, працівники поліції вчинили необхідні передбачені законодавством дії для відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а подальший контроль за діями останнього законодавством не передбачений.

Крім того, слід вказати, що правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №759/16661/25) було складено за фактом порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України, в той час як даний протокол було складено за порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, таким чином, суд звертає увагу на те, що відносно ОСОБА_1 було складено в один день два протоколи за абсолютно протилежним складом адміністративного правопорушення, що не утворює в діях ОСОБА_1 факту триваючого адміністративного правопорушення, а отже вказівка захисника про те, що притягнення у цій справі ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності буде подвійним притягненням за одне і те ж саме діяння, не ґрунтується на вимогах КУпАП.

Вказівка захисника на те, що в той день повітряна тривога тривала понад 6 годин і було випущено значну кількість ракет та дронів, а отже ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності є безпідставними, оскільки обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння є виправданим та терміновим у даному конкретному випадку, зважаючи на значну небезпеку, загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти наОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко