КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/4505/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №363/1571/25

07 жовтня 2025року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 30 липня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської областівід 18 липня 2025 року та закрити провадження у звязку із відсутністю події та складу адмінстративного правопорушення, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що копію постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року адвокат Ружанський Л.В. отримав 23 липня 2025 року, що підтверджується розпискою.

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим,що постанова Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року винесена з порушенням процесуального законодавства та просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що у постанові суду першої інстанції обставини ДТП викладені недостовірно та спростовуються матеріалами справи, адже ОСОБА_1 в своїх поясненнях під час оформлення ДТП зазначив, що водій автомобіля «PEUGEOT» ОСОБА_2 раптово включила лівий поворот, при цьому водій автомобіля «PEUGEOT» ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 виконував обгін зліва, рухаючись по смузі зустрічного руху, тобто вже був у стадії обгону, що судом першої інстанції взагалі не розглянуто, як об`єктивна підстава для закриття адміністративної справи. Під час судових засідань захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокатом Ружанським Л.В. доведено, що ОСОБА_1 Правил дорожнього руху під час обгону не порушував, а діяв саме в межах дозволеного.

Вказує, що суд першої інстанції без зазначення поведінки водія автомобіля «PEUGEOT» ОСОБА_2 , без оцінки порушень Правил дорожнього руху, з порушенням ст.159 та ст.252 КУпАП прийняв рішення на користь ОСОБА_2 , звинувативши на свій розсуд ОСОБА_1 в порушеннях п.14.2 Правил дорожнього руху.

Крім того, зазначає, що суд не надав оцінки, що у судовому засіданні 02.05.2025 свідок інспектор Вишгородського районного УП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 пояснив, що знаки перехрестя та що забороняють обгін та перехрестя по вул. Соборній в смт Димер на схемі місця ДТП відсутні, тому що вони відсутні на вказаній ділянці дороги. Щодо дорожньої розмітки 1.1 та 1.7, то інспектор ОСОБА_3. не спростував пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо того, що він не перетинав дорожню розмітку 1.1, а вже знаходився в стадії обгону і повинен був закінчити маневр.

Зазначає, що з огляду на пояснення водія автомобіля «PEUGEOT» д.н.з. НОМЕР_1 під час оформлення ДТП так і в судовому засіданні 02.05.2025 швидкість автомобіля «PEUGEOT» д.н.з. НОМЕР_1 під час виїзду на дорожню розмітку 1.1 була меншою ніж 30 км на годину.

Твердження представника особи, що притягається до відповідальності, про те, що водійка автомобіля «PEUGEOT» д.н.з. НОМЕР_1 під час виїзду на дорожню розмітку 1.1 була не уважна, розмовляла по телефону та взагалі не дивилась в дзеркало заднього виду не спростовано жодною зацікавленою особою.

Твердження водія автомобіля «PEUGEOT» ОСОБА_2 про те, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності, повинна була знати або здогдуватись, що попереду є дорожня розмітка 1.1 є антиконституційним.

У судовому засіданніадвокат ОСОБА_1 - Ружанський Л.В. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засідання потерпіла ОСОБА_2 просила відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що її представник подав клопотання про відкладення.

Апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність адвоката Павленко О.В. з таких міркувань.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

По-перше, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

По-друге, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, зважаючи на неодноразові клопотання про відкладення судових засідань, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність адвоката Павленко О.В., який двічи не з`явився в судове засідання, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про день та час розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 18 липня 2025 року.

Дати складання повного текст постанови не зазначено.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року, було оприлюднено в реєстрі 22 липня 2025 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься розписка адвоката Ружанського Л.В. про отримання копії постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року, яка датована 23 липня 2025 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року є поважними.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст.252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №274663 18 березня 2025 року о 09 год. 00 хв. в с-щі Димер Вишгородського р-ну Київської обл., на перехресті вул. Соборна та вул. Вишнева, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , під час виконання обгону не переконався, що водій автомобіля PEUGEOT, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду по тій самій смузі подав сигнал про намір повороту ліворуч, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 14.6(а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина підтверджується: - схемою ДТП; - поясненнями учасниками ДТП; - відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно визначення п. 1.10 ПДР, обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Відповідно до п.13.3 Правил дорожнього руху України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Пунктом 14.6 (а) ПДР України передбачено, що обгін заборонено на перехресті.

Доводи апелянта щодо невідповідності пояснень потерпілої обставинам справи суд вважає необґрунтованими, оскільки пояснення потерпілої, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду є послідовними, логічними, та такими, що не викликають сумніву.

Також пояснення потерпілої ОСОБА_2 узгоджуються із даними схеми місця події, підписаною обома водіями без зауважень та застережень, на якій відображено розташування транспортних засобів на проїзній частині та місце зіткнення транспортних засобів.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність в діях ОСОБА_1 порушень п.14.6.а ПДР України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини вчиненого правопорушення, наявні у справі докази, механізм ДТП та характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки на день розгляду справи в суді першої інстанції сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: