Номер провадження: 33/813/1749/25
Головуючий у першій інстанції Непорада О.М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності, - Малофеєва В.О.,

представника Одеської митниці Берназ В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Малофеєва Владислава Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 19 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу про порушення митних правил

За протоколом про порушення митних правил №0488/50000/23 від 16.03.2023 директором ТОВ «Доклен орг» гр.України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 2.731.016,09 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Постановою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 19.05.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, стягнуто штраф у розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних прав у розмірі 2 731 016,09 грн. та судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Малофеєв В.О. в інтересах ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та скасування постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 19.05.2025, ухвалення нової постанови, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник зазначив, що справа була розглянута за відсутністю особи, яка притягається до відповідальності, та захисника в її інтересах, а станом на 20.07.2025 оскаржувана постанова суду не була опублікована в ЄДРСР. Вперше про наявність судового рішення дізнались 14.07.2025 в день отримання копії повного тексту вказаного рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню, виходячи з такого:

- станом на дату складання протоколу у даній справі ОСОБА_1 не займала посаду керівника ТОВ «Доклен Орг»;

- ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в митному органі, в матеріалах справи відсутні підтвердження її належного повідомлення та з невідомих причин не було опитано декларанта вантажу (товарів), заявлених нею до митного оформлення, а також не було здійснено запитів до підприємства-іноземного контрагента. Вказане призвело до не встановлення дійсних обставин декларування митних товарів в Республіці Туреччина;

- в протоколі не зазначено конкретні дії чи бездіяльність, які мали місце бути вчинені саме директором ТОВ, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підробних документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані, тобто які б відповідали диспозиції ст.483 МК України;

- митним органом не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що при заповненні відповідних декларацій в діях ТОВ, а саме його тодішнього директора, був наявний умисел на подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, або ж вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю;

- у протоколі про порушення митних правил жодним чином не обґрунтовано висновки посадової особи митного органу, а також не спростовано того, що митне оформлення товару здійснювалось на підставі документів, наданих для ТОВ «Доклен ОРГ» іноземним контрагентом - підприємством-експортером «Benjurity trade Itd» та відправником «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti», а тому відсутні підстави вважати, що відомості щодо товару, внесені до митної декларації, є неправдивими. Навпаки, відомості митного органу Турецької Республіки, що використані для складання протоколу у даній справі, стосуються іншого підприємства імпортера та відповідно іншої експортно-імпортної операції;

- порушення митних правил митним органом виявлено більше ніж за 6 місяців до дня надходження до суду протоколу, що в силу ч.1 ст.467 МК України свідчить про відсутність підстав для накладання адмінстягнення за порушення митних правил;

- не доведено, що ОСОБА_1 могло бути відомо про іншу вартість товару та наявність у неї прямого умислу на вчинення дій, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.483 МК України;

- рішенням Конституційного Суду України від 05.07.2023 у справі №3-46/2022 абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України визнано таким, що не відповідає Конституції України;

- митницею не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

В суді апеляційної інстанції захисник Малофеєв В.О. в інтересах ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку, вимоги та доводи апеляційної скарги. Представник митниці заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги та законність судового рішення.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2025 справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 та захисника Малофеєва В.О., який 18.03.2025 надав суду заяву про розгляд справи, яка була призначена на 18.03.2025 о 14.00 год, за їх відсутності.

Матеріали справи не містять доказів сповіщення ОСОБА_1 та захисника Малофеєва В.О. про слухання справи 19.05.2025 та доказів направлення копії оскаржуваної постанови особі, щодо якої її винесено, або представнику в її інтересах, у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП.

Розпискою захисника Малофеєва В.О. від 14.07.2025 підтверджується факт отримання копії постанови суду від 19.05.2025.

За інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень постанова направлена до Реєстру для оприлюднення 21.07.2025, забезпечено надання загального доступу 23.07.2025.

22.07.2025 захисник Малофеєв В.О. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» скерував до суду клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Цілісне розуміння положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України дає підстави для висновку, що кожному гарантовано право на ефективні засоби юридичного захисту при реалізації права на апеляційний перегляд справи.

У цьому випадку особі має бути забезпечено умови для належного оскарження судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Судом апеляційної інстанції враховано, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо виконання місцевим судом вимог ст.277-2 та ч.1 ст.285 КУпАП, а також ту обставину, що для належного обґрунтування апеляційної скарги апелянту необхідно ознайомитись з текстом оскаржуваного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по справі про адміністративне правопорушення регламентовано виключно статтею 294 КУпАП, при цьому законом не встановлено конкретних вимог до такої апеляційної скарги.

Разом із тим, слід врахувати, що згідно з положеннями процесуальних кодексів України однією з обов`язкових вимог до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції є наявність в ній обґрунтування незгоди скаржника з висновками оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, для реалізації права на апеляційний перегляд справи особа має подати апеляційну скаргу на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення у встановлений законом строк із зазначенням доводів щодо незгоди із встановленими судом обставинами.

Для обґрунтування незгоди з ухваленим судовим рішенням скаржнику повинні бути відомі встановлені судом обставини та висновки суду. Вказане корелює із пунктом 4 ч.2 ст.283 КУпАП, яким передбачено, що постанова суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

У пункті 36 рішення у справі «Bellet v.France» від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи, що матеріали справи не містять підтверджень сповіщення сторони захисту про розгляд справи 19.05.2025, відсутність сторони захисту під час проголошення судового рішення 19.05.2025 та отримання копії судового рішення лише 14.07.2025, надіслання судом до ЄДРСР оскаржуваної постанови лише 21.07.2025 та забезпечення надання загального доступу лише 23.07.2025, апеляційний суд вважає, що саме з моменту отримання копії судового рішення та ознайомлення з її текстом захисник мав необхідні засоби для реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку подані 22.07.2025, тобто в межах десятиденного строку з дня отримання копії судового рішення.

На підставі наведеного, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши представника митниці, захисника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставини за протоколом про порушення митних правил

З протоколу про порушення митних правил №0488/50000/23 від 16.03.2023 вбачається, що в рамках зовнішньоекономічного контракту від 30.10.2020 №HB427/10, укладеного між ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» (), в особі директора ОСОБА_1 , та компанією «Benjurity trade ltd» (Великобританія), на умовах поставки «СРТ UA Одеса» до зони діяльності Одеської митниці Держмитслужби з Туреччини на судні закордонного плавання «ADMIRAL MOON» прибули контейнери №SEGU4362100, №SKIU9005660 з товаром «монтажна піна, готові клеї», вагою брутто 50 948,2 кг.

15.07.2021 декларантом ТОВ «Сіар-групп» (код ЄДРПОУ ) ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів від 30.04.2021 №4, була підготовлена та подана митному органу митна декларація (далі МД) в режимі «ІМ40ДЕ», яка прийнята та зареєстрована за номером №UA500020/2021/202002.

Разом з митною декларацією надано передбачені ст. 335 МК України документи, серед яких: контракт від 30.10.2020 № НВ427/10, інвойс від 08.07.2021 №BZ8823/E/1, коносамент від 10.07.2021 №2021/06/ЕХР/003915 та інші товаросупровідні та комерційні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД та товаросупровідних документах, встановлено, що продавцем товару є компанія «Benjurity trade ltd» (Великобританія), відправником товару є компанія «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti» (Туреччина), a покупцем та одержувачем є ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» (Україна).

У МД № UA500020/2021/202002 було заявлено товар «замазки (для ущільнення) на основі полімерів, для будівництва: монтажна піна- 44776 шт., готові клеї- 7680 шт.».

Згідно інвойсу компанії «Benjurity trade ltd» (Великобританія) від 08.07.2021 № BZ8823/E/1 вартість товарів становить 64 089,48 доларів США, митна вартість товарів за МД від 15.07.2021 № UA500020/2021/202002 становить 1 750 470,97 грн.

Митні платежі до Державного бюджету України сплачено у розмірі 455 122,49 грн.

15.07.2021 після здійснення митного оформлення за МД № UA500020/2021/202002 вищевказані товари було випущено у вільний обіг.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.336 МК України з метою з`ясування питання про автентичність поданих митним органам України документів на зазначені товари, митницею ініційовано направлення запиту до митних органів Республіки Туреччини.

20.01.2023 листом Держмитслужби України №08-3/26-04/7.10/353 (вх.митниці №1300/4 від 20.01.2023) повідомлено Одеську митницю про те, що за результатами опрацювання отриманої відповіді митної адміністрації Республіки Туреччина від 17.11.2022 №4.01.03-UA-75202938 виявлені розбіжності у фактурній вартості товарів.

Так, під час перевірки документів, які були надані при імпорті товару до України, та документів, які надавались при експорті в Туреччині, митницею встановлено, що фактично контейнера №SEGU4362100, SKIU9005660 з товаром (вага, найменування, кількість), оформлені в Одеській митниці за МД № UA500020/2021/202002 від 15.07.2021, оформлювались в режимі «експорт» до України у митних органах Туреччини за експортною митною декларацією №21343100ЕХ179602 від 08.06.2021.

Відправником товарів за вищевказаною експортною декларацією є турецька компанія «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti» (Туреччина), a одержувачем є TOB «Тес ras logistic ltd» (Україна, 79018, м. Львів, вул. О.Степанівни, буд. 47).

Також, в протоколі зазначено, що відповідно наданим до Одеської митниці документам, згідно МД № UA500020/2021/202002 від 15.07.2021 та інвойсу компанії «Benjurity trade ltd» (Великобританія) від 08.06.2021 № BZ8823/E/1, вартість товару складає 100 020 доларів США (хоча фактично зазначено 64 089,48 доларів США).

Згідно отриманої відповіді держаних органів Туреччини встановлено, що фактично вартість товарів згідно експортної декларації №21343100ЕХ179602 від 08.06.2021 та експортного /інвойсу вищевказаної турецької компанії від 07.07.2021 №SOM376 складала 100 020 доларів США (2 731 016,09 грн. згідно курсу НБУ на день митного оформлення).

Тобто, різниця вартості товару складає 35 930,52 доларів США (981 072,06 грн.).

Відповідно до норм Митного кодексу України та Податкового кодексу України, базою оподаткування товарів при ввезенні їх на митну територію України є митна вартість цього товару.

Згідно листа м/п «Одеса-порт» Одеської митниці від 08.03.2023 №7.10-28.1-01/466, різниця сум митних платежів, нарахованих та сплачених за митною вартістю, заявленою у МД, та суми митних платежів, з урахуванням отриманої відповіді митної адміністрації Республіки Туреччини, становить 254.941,69 грн.

Так, за результатами опрацювання інформації наданої від митної адміністрації Республіки Туреччини стосовно законності ввезення на митну території України товарів на адресу української компанії ТОВ «ДОКЛЕН ОРТ» () митницею встановлено, що відомості, зазначені у наданих до Одеської митниці Держмитслужби товаросупровідних документах та митній декларації, не відповідають даним, зазначеним в експортних митних документах, при вивезенні товарів з Туреччини та є недостовірними стосовно одержувача товарів та їх вартості.

Таким чином, митницею зроблено висновок, що переміщення товарів через митний кордон України на адресу ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» () здійснено шляхом надання до митниці в якості підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві дані про вартість товару.

Покупцем та одержувачем вказаного товару є ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» в особі гр. України ОСОБА_1 , яка як керівник підприємства: організує, визначає, формулює, планує, здійснює і координує діяльність підприємства та в розумінні п.43 ст. 4 МK України є посадовою особою цього підприємства.

Відповідно до ст. 459 МК України при вчиненні порушень митних правил підприємствами, суб`єктами відповідальності за порушення митних правил є посадові особи цих підприємств.

Таким чином, за позицією митниці, директором ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» гр. України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 2 731 016,09 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо вартості товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Мотиви апеляційного суду

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно з ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.

За положеннями ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом учинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У даній справі ОСОБА_1 ставиться в провину те, що вона, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Доклен Орг», вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві дані щодо вартості товарів. За даним фактом 16.03.2023 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 0488/50000/23 про порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України.

За диспозицією ч.1 ст.483 МК України відповідальність за вказаною статтею настає у разі переміщення або дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, та його митної вартості.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.483 МК України, склад цього правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у тому числі шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару. Тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку, тобто вказане правопорушення є навмисним.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005).

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» за №8 від 03.06.2005).

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2020 між ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» (покупець) та компанією «Benjurity trade ltd» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №HB427/10, за умова якого продавець продав, а покупець купив товар, виробник, номенклатура, кількість та вартість якого, визначені в інвойсах та пакувальних листах на кожну партію.

Вказаний контракт є чинним в силу презумпції, встановленої положеннями ст.204 ЦК України, щодо правомірності правочину.

15.07.2021 декларантом ТОВ «Сіар-групп» в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів від 30.04.2021 №4, була підготовлена та подана митному органу митна декларація (далі МД) в режимі «ІМ40ДЕ», яка прийнята та зареєстрована за номером №UA500020/2021/202002. До митної декларації додані, передбачені ст. 335 МК України, документи, серед яких: контракт від 30.10.2020 № НВ427/10, інвойс від 08.07.2021 №BZ8823/E/1, коносамент від 10.07.2021 №2021/06/ЕХР/003915 та інші товаросупровідні та комерційні документи.

У вказаній декларації зазначено, що продавцем товару є компанія «Benjurity trade ltd» (Великобританія), відправником товару є компанія «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti» (Туреччина), a покупцем та одержувачем є ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» та заявлено товар на загальну вартість 64 089,48 доларів США, а саме:

1)замазки (для ущільнення) на основі полімерів, для будівництва: монтажна піна….- 44776 шт., вартістю 59 731,08 доларів США, вага брутто 47 055,25 кг, вага нетто 37085,05 кг;

2)готові клеї та продукти, що придатні для використання як клеї….- 7680 шт., вартістю 4 358,40 доларів США, вага брутто 3893 кг, вага нетто 3218,90 кг.

Згідно інвойсу компанії «Benjurity trade ltd» (Великобританія) від 08.07.2021 № BZ8823/E/1 вартість товарів становить 64 089,48 доларів США, що відповідає заявленому розміру в графі 22 митній декларації UA500020/2021/202002.

15.07.2021 після здійснення митного оформлення за вказаною декларацією вищевказані товари було випущено у вільний обіг.

Отже, на підтвердження зазначеної в митній декларації вартості товару декларантом було надано митниці документи, перелік яких визначений ст.335 МК України, зокрема зовнішньоекономічний контракт, що визначає ціну товару, валюту розрахунків тощо, а також інвойс, в якому вказано ціну товару, ідентичну зазначеній у декларації, та інші супровідні та комерційні документи.

Щодо експортних митних декларацій, наданих митними органами Туреччини, слід зазначити таке.

Як вбачається з митної декларації, що надана митними органами Туреччини, відправником товарів за експортною декларацією є турецька компанія «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti» (Туреччина), a одержувачем є TOB «Рас Логістик» (Україна, 79018, м. Львів, вул. О.Степанівни, буд. 47), товар пістолет для пінополіуретану (850 мл 845 г) у кількості 12516 шт, загальною вартістю 100 020 доларів США, вага брутто 12 956,75 кг, вага нетто 12 620,30 кг. Е-фактурою від 07.07.2021 підтверджується зазначена інформація.

Під час співставленням даних, які містяться в експортній митній декларації, Одеською митницею встановлено невідповідність даних щодо вартості товару, які заявлені у поданих документах до МД №UA500020/2021/202002.

Разом з тим, аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що відомості митного органу Турецької Республіки, які були використані для складання протоколу по даній справі, стосуються іншого продавця, одержувача та самого товару, а отже іншої експортно-імпортної операції.

Зокрема, в МД та е-фактурі, наданих Турецькою Республікою, продавцем товару та відправником є «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti» (Туреччина), одержувачем - TOB «Рас Логістик» (Україна, м.Львів), товар пістолет для пінополіуретану (850 мл 845 г), кількість 12516 шт., вага брутто 12 956,75 кг, вага нетто 12 620,30 кг, загальна вартість 100 020 доларів США.

При цьому, в МД №UA500020/2021/202002 продавець «Benjurity trade ltd» (Великобританія), відправник є «Soma kozmetik sanayi ve dis tic.ltd.sti» (Туреччина), отримувач - ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» (Україні, м.Маріуполь), товар загальною вагою товару 50 948,25 кг (брутто) та 40 303,95 кг (нетто), загальною вартістю 64 089,48 доларів США, а саме:

1) замазки (для ущільнення) на основі полімерів, для будівництва: монтажна піна….- 44776 шт., вартістю 59 731,08 доларів США, вага брутто 47 055,25 кг, вага нетто 37 085,05 кг;

2) готові клеї та продукти, що придатні для використання як клеї….- 7680 шт., вартістю 4 358,40 доларів США, вага брутто 3 893 кг, вага нетто 3 218,90 кг.

Отже, відомості митного органу Турецької Республіки, що використані для складання протоколу у цій справі, стосуються іншої експортно-імпортної операції.

Апеляційний суд звертає увагу, що недостовірність відомостей це свідоме надання неправдивих даних, тобто фальсифікація, підроблення або навмисне викривлення інформації. Недостовірність відомостей, зазначених в документах, що стали підставою для переміщення товарів через митний кордон України, доводиться виключно митним органом певними засобами доказування.

Так, за позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2024 у справі N 380/19286/23, заяви митного органу про недостовірність документів мають бути обґрунтовані доказами, такими як експертні висновки або рішення компетентних органів.

При встановлених у цій справі обставинах наявність розбіжностей між документами, поданими для митного оформлення, та даними, отриманими з інших джерел (у тому числі від митних органів інших держав), не є безумовним доказом подання неправдивих відомостей.

Декларант має підтвердження правильності зазначення відомостей в митній декларації (контракт, інвойс та інші товаросупровідні та комерційні документи, що надані митниці разом з митною декларацією), достовірність яких митницею у встановленому законом порядку не спростована.

Так, матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів щодо недійсності зовнішньоекономічного контракту від 30.10.2020 №HB427/10, укладеного між ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» та компанією «BENJURITY TRADE LTD».

Укладений зовнішньоекономічний контракт №HB427/10 є чинним, а з огляду на презумпцію правомірності правочину, передбаченої ст.204 ЦК України, вказаний контракт є таким, що породжує правові наслідки, доки у встановленому законом порядку не буде визнаний недійсним. Саме на виконання вказаного контракту компанією «Benjurity trade ltd» (Великобританія) видано інвойс від 08.07.2021 за № BZ8823/E/1 на товар, загальною вартістю 64 089,48 доларів США, який разом з іншими товаросупровідними документами був наданий покупцю, на підставі чого заповнено митну декларацію, до якої додані визначені законодавством товаросупровідні документи.

За позицією апеляційного суду, митним органом не спростовано факту правдивості відомостей щодо вартості товару на підставі документів, наданих для ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ» іноземним контрагентом підприємством-експортером «BENJURITY TRADE LTD» та відправником «SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TIC. LTD STI. ». Так само не доведено факту підробки документів та/або фальсифікації їх окремих відомостей/показників, використаних ТОВ «ДОКЛЕН ОРГ», «BENJURITY TRADE LTD», «SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TIC. LTD STI.», при здійсненні відповідної експортно-імпортної операції за контрактом від 30.10.2020 № НВ427/10.

З огляду на наведене, відсутні підстави вважати, що відомості щодо вартості товару, внесені до митної декларації №UA500020/2021/202002, яку було подано при митному оформлені товару, є неправдивими.

Отже митним органом не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 були вчинені умисні дії, які направлені на переміщення товарів через митний кордон України шляхом надання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, відповідно наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, матеріалами справи не доведена.

Слід зазначити, що в сенсі положень ст.8 МК України одним із основних принципів здійснення митної справи є законність та презумпція невинуватості. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом процесуальних норм в частині неповідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи не містять жодного підтвердження про виконання місцевим судом вимог ст.277-2 КУпАП щодо належного сповіщення ОСОБА_1 та захисника Малофеєва В.О. про слухання справи 19.05.2025.

Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд констатує, що в даній справі митним органом не було доведено поза розумним сумнівом наявності в діях керівника ТОВ «Доклен Орг» ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст.483 МК України знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

При встановлених обставинах інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення. Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справи «Гірвісаарі проти Фінляндії», «Проніна проти України»).

За позицією апеляційного суду, місцевий суд дійшов до неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду - скасуванню із закриття провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Малофеєва Владислава Олексійовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 19 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Малофеєва Владислава Олексійовича задовольнити.

Постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 19 травня 2025 року у справі №521/16666/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Артеменко