ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 636/5665/25 Головуючий 1 інстанції: Карімов І.В.
Провадження №: 33/818/1638/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 03.09.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , 26.06.2025 року, 29.06.2025 року та 04.07.2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, про що складені відповідні протоколи про адміністративні правопорушення серії А4681 № 89 від 27.06.2025 року, серії А4681 № 91 від 30.06.2025 року, серії А4681 № 95 від 04.07.2025 року. Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються відповідними доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії А4681 №89 від 27.06.2025 року, А4681 №91 від 30.06.2025 року, А4681 №95 від 04.07.2025 року; актами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного уповноваженою особою, з використанням спеціальних технічних засобів від 26.06.2025 року, від 29.06.2025 року та від 04.07.2025 року; поясненнями в заявах ОСОБА_1 , наданими при складанні протоколів, згідно з якими він визнав себе винним у вчиненні зазначених правопорушень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, правопорушник подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог правопорушник зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його про дату, час і місце судового розгляду, що порушує його законне право на захист.

Іншим доводом апелянт стверджує, що матеріалів справи не долучений відеозапис що є грубим порушенням проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку уповноважених осіб.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила, жодних клопотань до суду не надійшло.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні, не є перешкодою для розгляду справи.

Виходячи з цього, судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст.1, ч. 8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі продовжувався указами Президента України та триває досі. Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , 26.06.2025 року, 29.06.2025 року та 04.07.2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, про що складені відповідні протоколи про адміністративні правопорушення серії А4681 № 89 від 27.06.2025 року, серії А4681 № 91 від 30.06.2025 року, серії А4681 № 95 від 04.07.2025 року. Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції критично ставить до доводів апелянта про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду, а отже судове засідання проводилось без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з огляду на наступні обставини. У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 29.06.2025 року, що підписана ним власноруч (а.с. 19), де міститься прохання розглянути справу про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП без його участі. У цій же заяві ОСОБА_1 чітко зазначив, що свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення повною мірою визнає.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта щодо наявності порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння уповноваженими особами у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи відеозапису як належного доказу, оскільки в матеріалах справи міститься протокол про військове адміністративне правопорушення серії А4681 № 89 від 27.06.2025 року, згідно з яким проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 проводився в присутності двох свідків, про що свідчать їх власні підписи у вказаному протоколі. Наявність свідків при проведенні огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів виключає обов`язковий характер здійснення відеозапису під час проведення відповідного огляду.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про військове адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Усі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в діях правопорушника, в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях військовослужбовця ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 03 вересня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило