Провадження № 23-з/801/87/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

20 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького апеляційного суду Сала Т. Б. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2025 року вказану справу передано для розгляду судді Сало Т. Б.

20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Сала Т. Б., на обґрунтування чого зазначив, що він із суддею Салом Т. Б. має декілька спільних знайомих, в зв`язку з чим неодноразово разом святкували різні події та свята. Під час однієї із зустрічей між ОСОБА_1 та суддею Сало Т. Б. сталося непорозуміння. На переконання заявника, дана обставина реально може вплинути на неупередженість та об`єктивність прийняття судового рішення суддею відносно нього.

Ознайомившись із заявою суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком установлену законом відповідальність.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді в адміністративній справі. Відповідно, чинне законодавство не визначає порядку розгляду заяви про відвід судді в адміністративній справі. Разом з тим право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Крім того Рада суддів України у пункті четвертому рішення від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснила, що з огляду на відсутність норм, які визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, ураховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави, за яких може бути заявлений відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні, тому в даному випадку слід застосувати аналогію права і норми КПК України при розгляді заяви судді про самовідвід (відвід) у справі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Пунктом 4 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Нормами Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998, п.45).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Мироненко і Мартенко проти України, Рудніченко проти України).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру ).

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як на підставу заявленого відводу ОСОБА_1 у своїй заяві посилається на особисте знайомство із суддею Салом Т. Б., наявність спільних знайомих, неодноразове спільне святкування різних подій та свят, а окрім того виникнення між ними непорозуміння на одній із зустрічей, що на думку ОСОБА_1 , може вплинути на об`єктивність судді при розгляді цієї справи.

За таких обставин, з метою забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких сумнівів у безсторонності судді, як в учасників справи, так і у сторонніх спостерігачів, з огляду на загальні засади судочинства, враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позиції Європейського суду з прав людини щодо об`єктивності суду при розгляді справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сала Т. Б.

Керуючись ст. 75, 80 КПК України, ст. 294 КУпАП

постановив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького апеляційного суду Сала Т. Б. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справу передати на повторний авторозподіл між суддями Вінницького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук