ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/7903/24 Головуючий І-ї інстанції - Даниленко Т.П.
Провадження № 33/818/1680/25 Суддя доповідач - Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м.Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Гєрцик Р.В., перевіривши апеляційну скаргу захисника Мотальової-Кравець В.Ю. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

19 вересня 2025 року (відповідно до штампу канцелярії Харківського районного суду Харківської області) захисник Мотальова-Кравець В.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій за її змістом просить скасувати постанову суду першої інстанції, а також подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваного судового рішення він за місцем реєстрації не отримував, з її змістом ознайомився у ЄДРСР.

26.08.2025 року захисником було подано до Харківського районного суду Харківської області заяву про ознайомлення з матеріалами справи у електронному вигляді, натомість, судом не було надано копії протоколу, не долучено відео з боді-камери, та не внесено РНОКПП захисника.

Вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебував у місті всього декілька днів, з`явитися до суду не мав можливості, виконуючи свої посадові обов`язки, як і виїхати з території бойових дій. Водночас, несення служби у умовах воєнного стану та в цілому оточуюче середовище впливає на те, що ОСОБА_1 перебуває у стані, коли фізично та психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема, подавати та готувати апеляційну скаргу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульовано КУпАП. Зокрема, подання апеляційної скарги на постанову судді, винесеної за наслідками розгляду справи, заяви чи клопотання учасника провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто, уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її ухвалення.

Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок при здійсненні правосуддя, а не заміни рішень (справа «Рябих проти Росії», заява №52854/99, рішення від 24.07.2003р.- пункти 51-52; справа «Науменко проти України», заява №41984/98, рішення від 09.11.2004р. - пункт 91).

Так, 29 листопада 2024 року постановою судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції даної частини статті.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 29.11.2024 року при постановленні оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не був присутній, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його власний підпис у розписці від 19.11.2024 року про повідомлення дати та місця наступного судового засідання (а.с. 23) та заява про визнання вини в інкримінованому правопорушенні та розгляд справи за його відсутності (а.с. 20)

Крім того, копію постанови Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2024 року того ж дня, тобто, в межах строку на апеляційне оскарження, було надіслано рекомендованим листом ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, та ним особисто у заяві від 19.11.2024 року.

Натомість, вище зазначена кореспонденція повернулась до районного суду не врученою з відміткою Укрпошти «повертається за закінченням терміну зберігання». (а.с. 29)

Також, з даних, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що текст оскаржуваної постанови Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2024 року був надісланий судом до Реєстру 29.11.2024 року та оприлюднений в Реєстрі 02.12.2024 року. Водночас, захисник в апеляційній скарзі також не заперечує факт ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом оскаржуваної постанови саме у ЄДРСР.

Обгрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 29.11.2024 року, захисник Мотальова-Кравець В.Ю. посилається на те, що з матеріалами вище вказаної справи про адміністративне правопорушення звернулася для ознайомлення лише 26.08.2025 року, що підтверджується відповідною заявою, наявною у матеріалах справи (а.с. 30)

Водночас, слід звернути увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 05.03.2025 у справі №607/26888/18 (провадження № 51-544км24), адвокат, який набув повноважень надавати правову допомогу після спливу строку на апеляційне оскарження, не має підстав для поновлення цього строку.

Так, як убачається з матеріалів справи, захисник Мотальова-Кравець В.Ю. діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії СА №1133183 та договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги №б/н від 26.08.2025 року. (а.с. 44)

Строк на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції закінчився 09 грудня 2024 року (з урахуванням неробочих днів). Однак, з апеляційною скаргою захисник Мотальова-Кравець В.Ю. звернулася лише 10.09.2025 року, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження.

При цьому, враховуючи, що захисник ОСОБА_1 - Мотальова-Кравець В.Ю. є адвокатом, тобто, професійним фахівцем у галузі права, то вона ознайомлена зі встановленими КУпАП строками звернення до суду з апеляційною скаргою, а також підставами для їх поновлення.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Поважними причинами слід вважати обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Вирішуючи питання, чи були причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд. що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З огляду на відсутність змістовних і вагомих доводів щодо неможливості звернення зі скаргою у встановлений законом строк, апеляційний суд вважає, що пропуск строку на звернення до суду з апеляційною скаргою у зв`язку з ознайомленням захисника Мотальової-Кравець В.Ю. з матеріалами справи лише 26.08.2025 року, без надання обґрунтованих доказів неможливості реалізувати свої права у відповідності до ст.294 КУпАП - не є поважною причиною пропуску строку.

За таких обставин, твердження апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами. Клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що клопотання захисника Мотальової-Кравець В.Ю. не містить відомостей про наявність поважних об`єктивних причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, враховуючи положення ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження відмовити, а апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника Мотальової-Кравець В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2024 рокущодо ОСОБА_1 - відмовити.

Повернути захиснику Мотальовій-Кравець В.Ю. апеляційну скаргу на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2024 рокущодо ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Р.В. Гєрцик