ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5774/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Дарницького УП ГУНП у м. Києві в про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2025 року серії ВАД № 632760, 17.07.2025 року о 07 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4) був зупинений автомобіль «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 , при перевірці по ІПН було встановлено, що даний громадянин знаходиться в розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_2 , на законні вимоги почав тікати, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

У судове засідання, яке було призначено на 18.09.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не заявляв.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2025 року було застосовано привід ОСОБА_1 в судове засідання, що було призначене на 13.10.2025 року на 12 год. 00 хв. в приміщення Дарницького районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, каб. 109, який доручено здійснити Дарницькому УП ГУНП в м. Києві.

Станом на 13.10.2025 року постанова Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2025 року та привід ОСОБА_1 в судове засідання не виконані. Від начальника відділу превенції Дарницького УП ГУНП в м. Києві Мірошніченко І.А. надійшов лист за № від 11.10.2025 року, у відповідності до якого ОСОБА_1 доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.07.2025 року, у день його затримання.

Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб. Однак жодних дій для обґрунтування власної позиції у справі ним здійснено не було.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У рішенні від 03.04.2008 в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відтак, не проявлення належної заінтересованості у результатах розгляду справи протягом тривалого строку, не звернення до суду за інформацією щодо стану розгляду справи не може вважатись порушенням права на справедливий розгляд справи.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адімнвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що органами Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

На підтвердження доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП додано: протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 (а.с. 1), протокол про адміністративне затримання від 17.07.2025 року (а.с. 2); рапорт ДОП Дарницького УП ГУНП в м. Києві майора поліції Франчака П.В. (а.с. 6).

Водночас до справи не додано відеозаписи фіксації обставин правопорушення з нагрудних камер поліцейських, в порушення положень виконання закону «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 № 580-VIII. Крім того в протоколі не зазначено про фіксацію подій, які мали місце 17.07.2025 року бодікамерами працівників поліції.

Не дивлячись на те, що фіксація даної події поліцейськими не проводилась, свідки, які б могли підтвердити факт втечі ОСОБА_1 на законну вимогу працівників поліції, не залучалися, про що в графі «Свідки» протоколу про адміністративне правопорушення зазначено «Не було».

Окрім рапорту ДОП Дарницького УП ГУНП в м. Києві майора поліції Франчака П.В., доказів супротиву працівникам поліції, за які передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП, суду не надано.

Також в протоколі за ст. 185 КУпАП, який складений відносно ОСОБА_1 , не вказано, яким саме працівникам поліції було вчинено злісну непокору при виконанні ними службових обов`язків, а саме не вказано посаду таких працівників поліції, їх прізвище, ім`я та по батькові; не зазначено, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява №926/08), винуватість у скоєнні правопорушення має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України» зроблено висновку про необхідність застосування принципу доведення вини особи поза розумним сумнівом, зокрема і у справах про адміністративні правопорушення. Стаття 185 КУпАП містить санкцію з винятковим адміністративним стягненням у виді адміністративного арешту на строк до 15 діб. Розгляд таких справ не може бути спрощеним чи формальним.

У справі «Старков та Тищенко проти Росії» (рішення від 17 грудня 2019 року) ЄСПЛ в пункті 26 звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушення та заяви співробітників поліції. Він вважає, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваних подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

Оскільки під час розгляду справи в суді належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення суду не надано, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків, а рапорт по своїй суті не може бути єдиним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративого правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020), суд закриває провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 185, 247, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Л.М. Осіпенко