ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про повернення коштів судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про повернення коштів судового збору.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 569/20814/24 сплатив штраф 17.11.2024 у розмірі 850 грн. та судовий збір в розмірі 605,60 грн. 25 серпня 2025 року відкрито виконавче провадження Тернопільським відділом виконавчої служби Тернопільської області № АСП: 78928164 про стягнення коштів, які були вже ним сплачені до відкриття виконавчого провадження 17.11.2024 року. Просить винести ухвалу про повернення йому суми стягнення виконавчою службою у розмірі 921 грн. 16 коп.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

На момент розгляду поданої скарги основними нормативно-правовими актами, що порядок виконання постанов у справі про адміністративне правопорушення та визначають правове регулювання правових відносин, пов`язаних з виконанням постанов в межах справи про адміністративне правопорушення, є КУпАП та ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення є самостійним та окремим виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню у порядку, що визначений чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлюється, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення у вигляді постанови про накладення адміністративного стягнення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зазначений порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, визначається положеннями Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України. Однак положеннями КУпАП порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення не визначений, як і не передбачено можливість органу, що виніс постанову, розглядати такі скарги.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України - учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У своїй заяві про повернення коштів судового збору ОСОБА_1 посилається на те, що один і той же судовий збір було зараховано до відповідних бюджетів двічі, а саме самим заявником до банку у розмірі 605 грн. 60 коп. згідно платіжної інструкції від 17.11.2024 року, тобто до відкриття виконавчого проваджнення Тернопільським відділом виконавчої служби Тернопільської області № АСВП: 78928164, а також здійснено утримання за виконавчим провадженням № 78928164 з виконання виконавчого документу за цією ж постановою суду у сумі 921 грн. 16 коп. згідно платіжної інструкції від 04.09.2025 року, тому винести ухвалу про повернення йому суми стягнення виконавчою службою у розмірі 921 грн. 16 коп.

Тобто, ОСОБА_1 не погоджується з діями посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2024 року, а відтак має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням або дією державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАСУ, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, зокрема, з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, кодексом про адмінправопорушення не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати примусове виконання.

Розгляд скарги щодо оскарження дій державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку КАСУ.

Зважаючи, що положеннями КУпАП, як і КПК України, не визначено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державних виконавців на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (вироку), то відповідні вимоги мають розглядатися у порядку адміністративного судочинства , а не у порядку КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 304 КУпАП, ЗУ «Про виконавче провадження»,

ПОСТАНОВИВ:

Повернути заявнику ОСОБА_1 матеріали заяви про повернення коштів судового збору, як таку що не підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Роз`яснити, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до відповідного суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області Святослав РОГОЗІН