ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП ____________________за ст. 185 КУпАП та ст. 173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №983541 від 02.09.2025, ОСОБА_1 , 02.09.2025, близько 14:20 год., в м. Рівне, вул. Дворецька, 143, біля магазину «Дворецький», вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся до ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №983542 від 02.09.2025, ОСОБА_1 , 02.09.2025, близько 15:10 год., в м. Рівне, вул. Дубенська, 64, вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського Мельник Ю.О. при виконанні ним службових обов`язків в охороні громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаявся до громадянина ОСОБА_3 .

Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою судді від 269.09.2025, справи відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП та ст. 185 КУпАП, об`єднанні в одне провадження.

ОСОБА_1 під час розгляду справи винуватість у вчиненні адміністративних правопорушеннях, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення не визнав та вказав, що умисних дій щодо вчинення хуліганських дій та злісної непокори вимогам працівників поліції, не вчиняв.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Скрипнюк В.Р. просив провадження у справі закрити на підставі п.247 КУпАП, оскільки відсутні докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи та переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган та (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вивченні матеріалів справи з`ясовано, що у ній відсутні докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях.

Так, посадовою особою органу поліції щодо ОСОБА_1 порушено адміністративне провадження за ст. 173 КУпАП.

До адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП можуть бути притягнені особи за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Характерною ознакою хуліганства є безпричинне вчинення зазначених в диспозиції вказаної статті дій. Разом з тим, за судовою практикою, не являються хуліганством дії які, хоча і містять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, але були вчинені на ґрунті неприязних відносин.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к роз`яснено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших незаконних дій проти особи. При цьому хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

В матеріалах справи відсутні дані, які б характеризували об`єктивну і суб`єктивну сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто того, що ОСОБА_1 своїми умисними діями порушив громадський порядок та спокій громадян, чи намагався це зробити у громадському місці саме з хуліганських спонукань.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи не містить доказів, вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, на ньому відображені подія які не відповідають обставинам, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Висловлювання нецензурних слів під час розмови та інші дії описані у протоколі, утворюють дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

З наданих суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, неможливо дійти беззаперечного висновку щодо наявності складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Щодо адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Повноваження працівника поліції встановлено Законом України «Про Національну поліцію», який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції. Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відтак, відповідно до ст. 185 КУпАП, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

За змістом роз`яснень п. 7 Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року (з подальшими змінами), злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Виклад в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП обставин, спростовується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, оскільки не містить доказів, що ОСОБА_1 , умисно, в зухвалій формі, відмовився від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, п ровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Беручи до уваги викладене, приходжу до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, ст. 185 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, та ст. 185 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.