КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.25 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, до адміністративної відповідальності раніше притягався, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2025 року, о 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, фізичного та психологічного характеру, а саме: наніс удар по обличчю та висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

07.10.2025 року, о 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, фізичного та психологічного характеру, а саме: наніс удар по обличчю та висловлювався нецензурною лайкою, в присутності своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим скоїв адміністративне правопорушення передбаченеч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу серії ГР № 171021 від 07.10.2025 року, громадянин ОСОБА_1 , 07.10.2025 року, о 20 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав вимогу тимчасового заборонного припису серії ЕТ № 100200 від 05.10.2025 року, а саме заборону на контактування у будь який спосіб із потерпілою особою, громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася без поважних причин, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи за допомогою повідомлення на контактний номер телефону, яке було доставлено, що підтверджується довідкою про доставку. Про причини свого неприбуття не повідомила. Клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 173-2, 173-8 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необов`язковою.

Отже, суд вважає можливим розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з наведених вище підстав, беручи до уваги, що підписання особою протоколу про адміністративне правопорушення, свідчить про обізнаність порушника щодо перебування вказаної справи у провадженні суду.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважає що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 120792 від 07.10.2025 року, у якому зазначені обставини скоєння правопорушення;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та нішу подію у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 07.10.2025 року, у якому зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення;

- поясненнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 07.10.2025 року, у яких зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 120793 від 07.10.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджує об`єктивну сторону адміністративного правопорушення в частині визначення дати, часу та місця скоєного адміністративного правопорушення;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 171021 від 07.10.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, що підтверджує об`єктивну сторону адміністративного правопорушення в частині визначення дати, часу та місця скоєного адміністративного правопорушення.

Суд вилучає з переліку доказів, як недопустимі докази, електронний рапорт ВП № 2 (м. Козятин) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області серії ЄО № 13644 від 07.10.2025 року та рапорт працівника поліції від 07.10.2025 року, у зв`язку з тим, що вони являються службовими документами.

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 07.10.2025 року, останній відмовився від надання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України, а тому вказані пояснення не несуть жодного доказового значення по даному провадженню.

Також, слід зазначити, що кваліфікація вчиненого адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, суд, дослідивши матеріали адміністративної справи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вважає що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала дитина), - це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 120793 від 07.10.2025 року, у якому зазначені обставини скоєння правопорушення;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та нішу подію у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 07.10.2025 року, у якому зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення;

- поясненнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 07.10.2025 року, у яких зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 120792 від 07.10.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджує об`єктивну сторону адміністративного правопорушення в частині визначення дати, часу та місця скоєного адміністративного правопорушення;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 171021 від 07.10.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, що підтверджує об`єктивну сторону адміністративного правопорушення в частині визначення дати, часу та місця скоєного адміністративного правопорушення.

Суд вилучає з переліку доказів, як недопустимі докази, електронний рапорт ВП № 2 (м. Козятин) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області серії ЄО № 13644 від 07.10.2025 року та рапорт працівника поліції від 07.10.2025 року, у зв`язку з тим, що вони являються службовими документами.

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 07.10.2025 року, останній відмовився від надання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України, а тому вказані пояснення не несуть жодного доказового значення по даному провадженню.

Також, слід зазначити, що кваліфікація вчиненого адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю малолітньої особи.

Крім того, суд дослідивши матеріали адміністративної справи за епізодом від 07.10.2025 року, вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, і вина його у скоєному адміністративному правопорушенні повністю недоведена та непідтверджена матеріалами адміністративної справи, по причині відсутності у матеріалах справи копії термінового заборонного припису серії ЕТ № 100200 від 05.10.2025 року, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що ч. 2 ст. 173-8 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 враховуючи особу правопорушника, враховуючи ступінь вини порушника у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, коли особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В даному випадку суд прийшов до висновку про необхідність піддати правопорушника адміністративному стягненню у межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Враховуючи особу порушника, а також те, що до адміністративної відповідальності він раніше не притягувався, суд приходить до висновку про відсутність необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підстави для звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 221, 268, 283, КпАП України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП - закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню:

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок;

- за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу, в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення визначити у виді штрафу, в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Оплату адміністративного штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, здійснити на розрахунковий рахунок: UA0002914, Отримувач УК у Козятин р-ні/м. Козятин/21081100, Код , Код класифікації доходів бюджету 21081100, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО- 899998.

Необхідність направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП відсутня.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, на розрахунковий рахунок: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя О.А. Дурач