Справа № 138/2536/25
Провадження № 33/801/1041/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гінгуляка Олександра Миколайовичана постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 к. в дохід держави, за те, що він, в умовах особливого періоду, у період з 00 год 10 хв по 00 год 45 хв. 06.08.2025 в районі прикордонного знаку №0113, виконуючи наказ на охорону державного кордону України у складі прикордонного наряду «Пост спостереження» порушив правила несення прикордонної служби, а саме: не здійснював контроль за дотриманням режиму державного кордону України, прикордонного режиму, відволікся від несення служби та спав. Спостереження за ділянкою, визначеною наказом на охорону державного кордону України, не здійснив, чим порушив вимоги абзацу 14, пункту 7 глави 2, Розділу 2, абзацу 17, пункту 11 глави 2, Розділу 2 та абзацу 2, пункту 70 глави 5 Розділу 2 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ» №1261 від 19.10.2015.

Представник ОСОБА_1 адвокат Гінгуляк О.М.подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просив скасувати постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-18 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, містять суттєві порушення та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Адвокат Гінгуляк О.М. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Гінгуляка О.М.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 172-18 КУпАП настає за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивна сторона цього правопорушення передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушень правил несення прикордонної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання дій, що забезпечують охорону державного кордону.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та статтею 27 Закону України «Про державний кордон України» установлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Згідно з пунктом 3 частини першої Розділу І «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261, прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України «Про Державну прикордонну службу України».

Під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані окрім іншого: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; стежити за сигналами, що подаються з підрозділу на ділянку та з ділянки у підрозділ, та діяти за ними; постійно підтримувати зв`язок з підрозділом охорони кордону; здійснювати постійний контроль за повітряним простором (водною поверхнею) на визначеній ділянці; припиняти будь-які спроби незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України; здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду і т д.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-18, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Такими доказами є дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №333777 від 06.08.2025, в якому зазначено обставини правопорушення; рапортами військовослужбовців Державної прикордонної служби України про обставини вказаного правопорушення; витягом з розділу 2в. результати виконання плану охорони ДК здійснення прикордонного контролю; витягом з списку особового складу; копією службової картки військовослужбовця ОСОБА_1 ; службовою характеристикою на військовослужбовця ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 та наявність суттєвих порушень у протоколі про адміністративне правопорушення та протоколах огляду місця події апеляційний суд відхиляє, тому що надані суду першої інстанції докази, перелічені вище, у своїй сукупності є достатніми для доведення вини ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених статтею 38 КУпАП, і відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гінгуляка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун