Справа № 154/3541/25 Провадження №33/802/685/25 Головуючий у 1 інстанції:Пустовойт Т. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю захисника Самчука А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Самчука А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 12 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 26.08.2025 року близько 09 год. 30 хв., на території військової частини НОМЕР_1 , під час виконання службових обов`язків військової служби в умовах правового режиму воєнного стану був виявлений в стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Самчук А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує що суд першої інстанції неповно та невсебічно з`ясував обставини справи, оскільки, на його думку, докази у справі підлягають ретельній перевірці. Звертає увагу, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився не лікарем як того вимагає Порядок 32 та Порядок 241, а лікарем-стажером. За наведених обставин, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням, встановлений результат тестування у розумінні ст. 251 КпАП України не може бути визнаний належним доказом у справі, що є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.

Захисник просить скасувати оскаржену постанову та провадження у справі закрити.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, враховуючи, що ОСОБА_1 про судовий розгляд не повідомлявся, у судовому засіданні участі не брав та копію судового рішення не отримував, про судове рішення дізнався з сайту «Судова влада» лише 18.09.2025.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. При цьому його неявка не перешкоджає судовому розгляду, тому апеляційний суд доходить висновку про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не суперечить вимогам ст. 294 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу доходжу такого висновку.

Перш за все, апеляційний суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови Володимирського міського суду Волинської області від 12 вересня 2025 року, оскільки такий строк пропущений з поважних причин, що підтверджено під час апеляційного розгляду.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Як вбачається з оскарженої постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КпАП України, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази.

Зокрема вина ОСОБА_1 доводиться: протоколом про військове адміністративне правопорушення ЛВЛ-345 від 26.08.2025; консультаційним висновком спеціаліста КП «Володимирське територіальне медичне» Володимирської міської ради від 26.08.2025 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; копією військового квитка ОСОБА_1 .

Аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, а тому доводи апелянта щодо відсутності належних та допустимих доказів його вини у вчиненні правопорушення є необґрунтованими.

В апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів належність та допустимість наявних в матеріалах справи доказів, оскільки такі узгоджуються між собою.

Покликання апелянта про неналежність консультаційного висновку спеціаліста, яким встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з покликанням, що огляд проведено лікарем-стажером голослівні та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, шляхом інтерпритації на свій погляд чинного законодавства та фактичних обставин справи.

Доводи про відсутність повноважень у лікаря-стажера здійснювати огляд на стан алкогольного сп`яніння є лише припущенням сторони захисту, оскільки жодних відомостей на підтвердження вказаного не надано. Поміж тим, факт перебування ОСОБА_1 26.08.2025 в стані алкогольного сп`яніння встановлено не за загальними ознаками алкогольного сп`яніння, які безпосередньо встановлює лікар, а за допомогою спеціального технічного приладу алкотестер №01656 результат, якого становив 0,43 проміле, що не дає підстав ставити під сумнів належність та достовірність обставин встановлених у вищезгаданому висновку лікаря.

Крім того, в матеріалах справи відсутні обставини, які б вказували на упередженість лікаря або будь-яку зацікавленість начальника патруля ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Також як вбачається зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення ЛВЛ-345 від 26.08.2025, в ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Згаданий протокол власноруч підписаний ОСОБА_1 , зауважень до протоколу у відповідних графах останнім не зазначено, та отримано копію згаданого протоколу про адміністративне правопорушення. В своїх поясненнях вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнав свою вину, підтвердив вживання алкогольних напоїв та перебування на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта стосовно порушеного порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення чи недостовірність даних викладених у ньому.

Відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і безпідставними.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Поміж тим, враховуючи соціальний аспект кваліфікації військових адміністративних правопорушень, суспільну небезпеку і шкоду від вчинення військовослужбовцями адміністративно-карних дій, завдання шкоди позитивному авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, місцевий суд відповідно до вимог ст. 33 КпАП України обґрунтовано призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а оскаржену постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Самчуку Антону Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимирського міського суду Волинської області від 12 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Самчука Антона Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 12 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук