П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 рокуСправа №: 695/3962/25

Номер провадження 3/695/1982/25

14 жовтня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального міжрегіонального управління державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , директора ТДВ «ПРОДТОВАРИ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 року о 13 год 00 хв при проведенні заходу державного нагляду (контролю) ТДВ «ПРОДТОВАРИ» за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Обухова, 48, виявлено порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.41 КУпАП, а саме:

Порушено ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ аналізом штатних розписів за 2019-2020 роки встановлено, що з липня місяця 2019 по січень 2020 року ОСОБА_2 не нараховано та не виплачено індексацію заробітної плати, чим не дотримано вимог частини 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо невиплати заробітної плати працівнику на умовах визначених трудовим договором.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Жодних клопотань від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того, суд враховує, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на неявку у судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи її неодноразове повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, суд відповідно до положень ст. 268 КУпАП, з огляду на розумні строки судового розгляду, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки її явка до судового засідання не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Частинами першою та другою ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Частиною першою ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушені встановлених термінів виплати заробітної плати, виплаті заробітної плати не в повному обсязі, інших порушень вимог законодавства про працю, порушенні вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці.

Суб`єктами відповідно до ч.1 ст.41 КУпАП є посадові особи, на яких законодавством покладено обов`язки з дотримання вимог законодавства про працю.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу чи необережності.

Так, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП є посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується пpацівникам регулярно у робочі днi y строки, встановлені колективним договором aбо нормативним актом роботодавця, пoгодженим з виборним органом пeрвинної профспілкової організації чи iншим уповноваженим нa представництво трудовим колективом oрганом (у разі відсутності тaких органів представниками, обраними i упoвноваженими трудовим колективом), aле не рідше двох разів нa місяць через проміжок чaсу, що не перeвищує шiстнадцяти календарних днів, тa не пізніше семи днiв після закінчення періоду, зa який здiйснюється виплата.

Частиною шостою статті 95 КЗпП визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Під час перевірки було встановлено, що аналізом штатних розписів за 2019-2020 роки встановлено, що з липня місяця 2019 по січень 2020 року ОСОБА_2 не нараховано та не виплачено індексацію заробітної плати, чим не дотримано вимог частини 1 ст. 10 Закону України Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо невиплати заробітної плати працівнику на умовах визначених трудовим договором.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, стверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №Ц/ЧК/19602/443/П/ПТ від 28.08.2025, актом № Ц/ЧК/19602/443 від 28.08.2025, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду; випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОДТОВАРИ», згідно з якою ОСОБА_1 є керівником ТДВ «ПРОДТОВАРИ», наказом №78-к від 03.11.2017 ПрАТ «ПРОДТОВАРИ» про прийняття на роботу ОСОБА_2 з 06.11.2017, наказами ТДВ «ПРОДТОВАРИ» про внесення змін у штатні розписи товариства, штатними розписами ТДВ «ПРОДТОВАРИ» станом на 02.01.2019, 02.05.2019, 01.07.2019, 20.11.2019, 02.01.2020, 07.02.2020, 01.07.2020, 01.09.2020, наказом №23-к від 17.03.2022 ТДВ «ПРОДТОВАРИ» про звільнення ОСОБА_2 з 17.03.2022.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Надаючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що директор ТДВ «ПРОДТОВАРИ» ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин суддя не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 41 КУпАП, яке буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Доказів того, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано та не названо, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення у сумі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.40-1,41,280,283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до положень ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Положення ч. 2 ст. 308 КУпАП передбачають, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська