СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/5115/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Оздоба М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 01.06.2025 року приблизно о 01.10год. в м. Києві на вул. Зодчих, 18 керував транспортним засобом «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо протоколу не подав, передбаченим законом правом на правову допомогу не скористався. Враховуючи відсутність належних доказів про поважність причин неявки, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи відносно якої складено протокол.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини пом`якшуючі або обтяжуючі відповідальність, чи заподіяна шкода, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оглянутого відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що патрульні поліцейські підходять до автомобіля, який строїть на узбіччі, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського надати посвідчення водія, ОСОБА_1 повідомляє про його відсутність. В подальшому поліцейський повідомляє про виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога. ОСОБА_1 заперечує що він керував транспортним засобом та вимагає доказів. Поліцейські повідомляють, що бачили, як на заправці саме ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та продовжив рух. В подальшому ОСОБА_1 зазначає, що на заправці він сів за кермо щоб виправити несправність за світлом фар, потім вони помінялись із товаришем, який продовжив рух, а на даний час він знову пересів за кермо, оскільки необхідно відрегулювати світло фар. На питання поліцейських пасажир повідомляє, що із заправки виїхав ОСОБА_1 , а потім вони помінялись місцями. На пропозицію проїхати на заправку для огляду камер ОСОБА_1 відмовляється. Більше години часу ОСОБА_1 сперечається із поліцейськими з приводу відсутності доказів керування ним транспортним засобом, що поліцейськими розцінено як відмова від проходження огляду.

Вказаний запис з нагрудних камер містить відео, яким усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, чітко зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, отже суд вважає недоведеними твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 вказані ознаки наркотичного сп`яніння та на підставі яких працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 може перебувати у стані наркотичного сп`яніння. Належним чином зафіксовано і фактичну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, з оглянутого відео, суд вбачає, що ОСОБА_1 в повній мірі розуміє наслідки відмови від проходження огляду.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що наведені докази є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що за відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного стягнення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, особу порушника, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : М.О. Оздоба