Справа №468/1865/25
Провадження № 33/812/431/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ядловського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2025 року серії ЕПР1 №426243 17 серпня 2025 року о 22:16 год. в м. Баштанка, по вул. Козацькій,2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що йому не були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає, якщо водій відмовся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, що чітко має бути зафіксовано інспектором, після такої відмови інспектор має запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі і лише отримавши таку відмову він має право на складання відповідного протоколу. Водночас з відеозапису вбачається, що працівниками поліції не дотримано вказаних норм. Також ОСОБА_1 стверджує, що він висловлював працівникам поліції свою готовність пройти огляд в медичному закладі, проте йому сказали, що вже складають протокол за відмову, після чого він відмовився від підпису. Окрім цього зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами ставить його в становище при якому він буде позбавлений права на заробіток, оскільки працює водієм, а відтак не буде мати можливості забезпечити себе та свою сім`ю.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник- адвокат Ядловський І.М. - підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2025 року серії ЕПР1 №426243 17 серпня 2025 року о 22:16 год. в м. Баштанка, по вул. Козацькій,2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

В п. 18 протоколу для підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 зазначив: «я не водій», у пунктах 12, 13 протоколу зазначив: «не згоден».

До протоколу додано відео з нагрудної камери поліцейського.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Drager 6810» та в найближчому медичному закладі зафіксований проведеною працівниками поліції відеозйомкою.

Так, відеозйомкою, проведеною на нагрудну боді-камеру, підтверджується, що працівник поліції неодноразово, протягом тривалого часу з 22:29:43 до 22:59:47 пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 реагував агресивно, висловлювався нецензурно, пропонував домовитися з поліцейським, а потім казав, що не був водієм, за кермом був кум, а він був пасажиром. Отже, зафіксована відеозаписом поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що працівниками поліції, було правомірно розцінено як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо посилань апеляційної скарги на недотримання працівниками поліції вимог закону про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених статтею 268 КУпАП, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони спростовуються відеозаписом з боді-камери, на якому о 22:48:48-22:49:48 год. зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі, щодо права ОСОБА_1 при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки з відеозапису з боді-камери вбачається що ці вимоги та порядок були дотримані працівниками поліції. ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі, однак поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що працівниками поліції, було правомірно розцінено як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння поліцейський правомірно склав відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 , що він висловлював працівникам поліції свою готовність пройти огляд в медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 як водію зупиненого транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, проти чого той категорично відмовлявся, стверджуючи, що він не є водієм, а є пасажиром, а тому як пасажир не відмовляється від огляду. Отже зафіксована відеозаписом поведінка ОСОБА_1 свідчила про невиконання ним приписів пункту 2.5 Правил дорожнього руху України щодо обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 під час зупинки його працівниками поліції, а посилання ОСОБА_1 на відсутність законних підстав для такої зупинки спростовуються матеріалами справи. Так, з відео вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку із тим, що про повороті праворуч він не подав сигнал світловим покажчиком повороту. Постановою від 17 серпня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 122 КУпАП, вказана постанова не була ним оскаржена.

Щодо доводів ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції стосовно відсутності у нього оз нак алкогольного сп`яніння, то слід зазначити наступне.

Факт виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя підтверджується відеозаписом з боді-камери працівника поліції де ОСОБА_1 про це повідомили (відео: 22:30:35 22:31:01), та він погоджувався з зазначеною працівником поліції ознакою, як запах алкоголю з порожнини рота. Також дані ознаки - відображені у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на відеозаписі ОСОБА_1 підтверджував, що вживав алкогольні напої (відео 22:31:51 ).

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що позбавлення права керування позбавить його можливості забезпечувати себе і свою сім`ю, оскільки він працює водієм, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Обраний судом першої інстанції вид стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом відповідає важкості та характеру вчиненого правопорушення, а зазначені ОСОБА_1 обставини не спростовують наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не можуть бути підставою для звільнення його від передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць