Справа № 288/1336/25
Провадження № 3/288/426/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року селище Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Поліщук Р.М., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце роботи: інше, РНОКПП: невідомий,

за частиною третьою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2025 року о 01:31 годині ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, в смт Попільня, по вул.Вишневій, Житомирського району, Житомирської області, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO Т131110, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння очей). Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судові засідання 28.08.2025, 10.09.2025, 20.10.2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Попільнянського районного суду Житомирської області на веб-порталі «Судова влада України» та згідно Довідки про не доставку SMS, відповідно до підписаної власноруч заяви на отримання судових повісток, в якому ОСОБА_1 вказав свій контактний номер телефона направлялись смс повідомлення про виклик до суду, однак смс не доставлено з причин некоректно вказаного номеру телефона, поштовий конверт повернувся з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не надійшло, за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності до суду не звертався.

Одночасно, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 достеменно знав про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 130 КУпАП, про що свідчить його власноручний підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вчинив всі необхідні дії, направлені на належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Вказані дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо неявки в судове засідання вказують на неналежну процесуальну поведінку.

При цьому суд враховує положення статті 268 КУпАП, якими визначено, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 130 КУпАП не є обов`язковою.

Таким чином, судом з достатньою мірою вжито всіх можливих заходів для надання можливості ОСОБА_1 надати свої пояснення під час слухання справи у суді, з огляду на положення статті 268 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (рішення № 3236/03 від 03.04.2008) наголошено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання справа «UNION ALIMENTARIA SANDERSS. A. проти Іспанії» (рішення № 11681/87 від 07 липня 1989 року).

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених статтею 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, так як байдужа поведінка учасника справи, не повинна схвалюватися судовою практикою, яка навпаки повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17 листопада 2022 року.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 03 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Згідно із статтею 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 130КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою зазначеної статті.

В той же час, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 410762 від 03.08.2025 встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 3 ст. 130 КУпАП України як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Так, частина 3 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП наступає в разі, якщо особу було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року, який передує даті вчинення останнього правопорушення.

Однак, на підтвердження повторності вчинення правопорушення працівниками поліції долучено постанову Попільнянського районного суду в Житомирській області № 288/77/24 від 01.02.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову Попільнянського районного суду в Житомирській області № 288/1423/24 від 08.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює встановлення факту притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 саме за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, на момент вчинення адміністративного правопорушення 03.08.2025 року, відсутні підтвердження того, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, так як строк дії постанови суду від 01.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП на час вчинення адміністративного правопорушення вже минув.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за статтею 130 КУпАП, тобто правова кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною третьою статті 130 КУпАП є помилковою, а тому дії ОСОБА_1 належить перекваліфікувати з частини третьої статті 130 КУпАП на частину другу статті 130 КУпАП, враховуючи те, що кваліфікація дій особи відбувається в бік пом`якшення її відповідальності.

Інших доказів, котрі б підтверджували, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, що не погіршує становище ОСОБА_1 та пом`якшує його відповідальність.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 130 КУпАП підтверджується доданими до матеріалів про адміністративні правопорушення доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 410762 від 03.08.2025 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 130 КУпАП, в якому міститься підпис ОСОБА_1 ;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5380357 від 03.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною частиною четвертою статті 126 КУпАП, яка містить підпис ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.08.2025 року, в якому міститься підпис ОСОБА_1 ;

- постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2024 року в справі № 288/1423/24, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП;

- відеодиском до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 410792 від за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до розписок від 03.10.2025 року, ОСОБА_1 проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та роз`яснено права та обов`язки передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП .

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, згідно статті 34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин, згідно статті 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Відповідно до довідки ВП № 2 Житомирського РУП, в інформаційному порталі Національної поліції відсутні дані щодо наявності у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції частини другої статті 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 34-35, 38, 40-1, 130, 245, 251, 252, 256, 266, 291, 294, 307, 308 КУпАП, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі ) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф належить стягнути на наступний рахунок: UA0006001, отримувач коштів: ГУК у Житомир.обл/Житомир обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605 гривень 60 копійок та зарахувати його на рахунок отримувача: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною п`ятою статті 126, частиною третьою статті 130 КУпАП - закрити в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Попільнянського

районного суду Р.М.Поліщук