ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6089/25 Номер провадження 33/814/796/25Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фесенко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фесенко Ю.О., на постанову Шевченківського районного суду м. Полтава від 16 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 21 квітня 2025 року приблизно о 07 годині 09 хвилин по вул. Великотирнівській, 7 у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: поведінки, яка не відповідала обстановці, запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі адвокат Фесенко Ю.О. просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Полтава від 16 липня 2025 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: в матеріалах справи відсутні дані щодо порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України та наявності підстав для зупинки поліцією керованого ним автомобіля «Mercedes-Benz», що нівелює подальші дії поліцейських щодо ОСОБА_1 ; долучені поліцією до справи докази є неналежними та недопустимими, оскільки отримані з порушенням вимог закону; ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, несе службу 24 години на добу, оскільки його готовність до виконання завдань є постійною та визначеного графіку не має, з 20 квітня 2025 року до 21 квітня 2025 року 06 години 30 хвилин перебував на службі, у зв`язку з чим, не міг вживати алкогольні напої та інші речовини; ОСОБА_1 було повідомлено поліції про те, що він є військовослужбовцем, перебував на військовій службі, в тому числі станом на 21 квітня 2025 року, коли відбувалася події, що позбавляло поліцейських права проводити будь-які дії щодо висування вимоги з приводу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; огляд ОСОБА_1 міг здійнюватись лише посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку в Збройних Силах України, в порядку ст.266-1 КУпАП, що не було дотримано, через це застосована до ОСОБА_1 процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими доказами; оскільки ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця, який виконував обов`язки військової служби, на нього могли поширюватись лише положення ст.172-20 КУпАП і протокол щодо нього міг бути складений командиром (начальником) військової частини чи іншою уповноваженою особою, але в порушення вимог законодавства протокол щодо ОСОБА_1 складений поліцією; ОСОБА_1 не висловлював відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був би запропований у законний спосіб, а вказував, що поліцейські є неуповноваженими на здійснення огляду щодо нього та просив викликати патруль ВСП, не мав ознак сп`яніння, поліцейські не проводили його візуальний огляд та підстави для здійснення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були відсутніми; наведена в протоколі суть правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, що свідчить про неправильну кваліфікацію дій; ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; належними й допустимими доказами не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; наявний у матеріалах справи відеозапис підлягав визнанню неналежним і недопустимим доказом, оскільки він є неповним і не відображає повну хронологію подій, які мали місце 21 квітня 2025 року, в протоколі не вказано ідентифікаційні ознаки пристрою, який застосовувався для відеозйомки, й технічного носія інформації, відомості про відеофіксацію руху й моменту зупинки автомобіля, відеофайл був записаний із використанням невідомого пристрою; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають критичній оцінці та є недопустимими доказами, так як вони ідентичні та не відповідають вимогам об`єктивності, адже зазначені особи не були очевидцями всіх обставин події; згідно з висновком лікаря закладу охорони здоров`я щодо результатів медичного огляду №410 від 21 квітня 2025 року в ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння, до медичного закладу він звернувся до сплину двох годин із моменту зазначеного в направленні часу, з якого необхідно обчислювати відлік часу для проходження ОСОБА_1 огляду в закладі охорони здоров`я як при умові його доставлення поліцією, так і при самостійному прибутті, найменування медичного висновку містить відомості щодо предмету огляду, а формування змісту цього висновку належить до компетенції лікаря, через це названий висновок щодо результатів медичного огляду був безпідставно відхилений в оскаржуваній постанові; ОСОБА_1 приймає активну участь у забезпеченні обороноздатності держави, у зв`язку з чим, посвідчення водія є необхідним засобом для реалізації ним цієї діяльності.

У судових засіданнях апеляційного суду адвокат Фесенко Ю.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (у попередньому судовому засіданні) просили задовольнити апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції заслухав адвоката Фесенко Ю.О. та ОСОБА_1 (у попередньому судовому засіданні), вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307173 21 квітня 2025 року приблизно о 07 годині 09 хвилин ОСОБА_1 по вул. Великотирнівській, 7 у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: поведінки, яка не відповідала обстановці, запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з аналізу яких установлено те, що 21 квітня 2025 року приблизно о 07 годині 09 хвилин ОСОБА_1 по вул. Великотирнівській, 7 у м. Полтава керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією, після чого вийшов до поліцейських із місця водія. Затим поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність достатніх підстав уважати, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану у вигляді: поведінки, яка не відповідає обстановці, запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Однак ОСОБА_1 у присутності двох свідків на вимоги поліції, діючи цілеспрямовано та з прямим умислом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі, словесно (від огляду на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським) та своєю поведінкою, яка полягала в цілеспрямованому ухиленні від огляду на чіткі неодноразові (5 разів) вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (від огляду взагалі та конкретно в медичному закладі), незважаючи на неодноразове попередження поліцейського про те, що вказана поведінка ОСОБА_1 буде розцінюватись як його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки його відмови як водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме те, що за вчинення таких дій щодо нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такі дії є порушенням вимог п.2.5 ПДР України. Затим поліцейським було оформлено відповідні матеріали провадження та оголошено ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення (а.с.6).

Таким чином, зазначені вище обставини на основі аналізу їх сукупності та взаємозв`язку безперечно підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , за встановлених місцевим судом обставин і його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, і в медичному закладі, через це зазначені вище дії ОСОБА_1 містять усі необхідні елементи як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, сам ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції підтвердив те, що він керував автомобілем за наведених в оскаржуваній постанові обставин, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським. Разом з тим, посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейський не висував йому вимогу щодо проходження згаданого вище огляду в медичному закладі та порушення порядку висування вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є неспроможними, оскільки спростовуються даними відеофіксації.

Аргументи апелянта про те, що поліцейські не мали права проводити будь-які дії щодо висування ОСОБА_1 вимоги з приводу проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця, який виконував обов`язки військової служби, міг здійнюватись лише посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку в Збройних Силах України, в порядку ст.266-1 КУпАП, на ОСОБА_1 могли поширютися лише положення ст.172-20 КУпАП і протокол щодо нього міг бути складений командиром (начальником) військової частини чи іншою уповноваженою особою, але в порушення вимог законодавства протокол про щодо ОСОБА_1 складений поліцією, суд апеляційної інстанції вважає такими, що позбавлені підстав.

За ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за:

розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (ч.1);

участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (ч.2);

дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду (ч.3).

Водночас ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч.ч.1-4 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У той же час, ст.266 КУпАП визначено спеціальний порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

До того ж, у відповідності до положень ст.235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126, статтею 132-1 цього Кодексу. Стаття 130 КУпАП до переліку вказаних статей і частин статей не належить.

За змістом ч.1 ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Разом з цим, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не належить до військових адміністративних правопорушень, і воно вчинене ОСОБА_1 як учасником дорожнього руху (водієм) на дорогах загального користування. Як убачається з даних відеофіксації, ОСОБА_1 перед його зупинкою поліцією підвозив автомобілем до вокзалу пасажира - жінку, одягнену в цивільний одяг, яка після зупинки керованого ним автомобіля вийшла з автомобіля і дістала сумку із салону.

Отже, висування ОСОБА_1 вимог поліцією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як водієві транспортного засобу обгрунтовано проводилось у спеціально передбаченому порядку, який міститься у вимогах ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, якою не передбачено ні виклик, ні повідомлення Військової служби правопорядку, що спростовує доводи апелянта про протилежне. Відповідно й протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 правомірно складено уповноваженою особою поліцейським Національної поліції, а саме інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Полтавській області, як це регламентовано п.1 ч.1 ст.255 КУпАП.

Учинені ОСОБА_1 протиправні дії чітко охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та підлягають кваліфікації саме за цією нормою закону як правопорушення на транспорті проти безпеки руху, вчинене водієм шляхом порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було встановлено наявність достатніх підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки, яка не відповідає обстановці, вираженого тремтіння пальців рук, які зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на медичний огляд (а.с.1, 3). Указані вище обставини поліцейський повідомив ОСОБА_1 у контексті наявності підстав для проведення його огляду. на стан названого сп`яніння, що підтверджується даними відеофіксації (а.с.6).

Тому, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає наявності тих порушень, які би вказували на безпідставність висування поліцією ОСОБА_1 вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи апелянта про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки з даних відеофіксації вбачається, що водій ОСОБА_1 , відмовляючись відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, діяв цілеспрямовано, з прямим умислом.

Усупереч доводам апелянта, наведена в протоколі суть правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , повністю охоплюється диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та утворює склад цього правопорушення відмову особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначена в протоколі та оскаржуваній постанові кваліфікація дій ОСОБА_1 є правильною та відповідає фактичним обставинам провадження.

Посилання представника як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на неповноту відеозапису позбавлені підстав, оскільки наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами містить відомості, необхідні для повного й усебічного з`ясування і встановлення обставин справи, повною мірою доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та містить процедуру оформлення поліцією відповідних матеріалів, зокрема, оголошення протоколу ОСОБА_1 .

Усупереч доводам апеляційної скарги, зміст технічного носія інформації підтверджує те, що записані на ньому відеозаписи були виготовлені поліцією в ході реалізації визначених законом повноважень із застосуванням служових пристроїв - реєстратора в службовому автомобілі та нагрудної камери поліцейського з індивідуально визначеним номером. Відеофайл із нагрудної камери засвідчено із зазначенням ідентифікуючих ознак відеофіксації. Зміст відеофіксації зі службового реєстатора також свідчить про те, що цей реєстратор був установлений у службовому автомобілі та відеозапис записаний поліцією. Технічний носій із цією відеофіксацією було долучено поліцією до матеріалів справи разом із протоколом про адміністративне правопорушення. Тому належність створення і походження долучених відеозаписів не викликає сумніву.

Окрім того, слід зазначити, що вимогами ст.256 КУпАП (зміст протоколу про адміністративне правопорушення) не передбачено обов`язку зазначення в цьому процесуальному документі ідентифікуючих ознак приладів, за допомогою яких здійснювалась відеофіксація.

При цьому, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозаписів, які є засобами об`єктивного контролю, а письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21 квітня 2025 року (а.с.4-5) містять відомості щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння аналогічні тим, які встановлені відеофіксацією, то посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на зміст цих пояснень не вплинуло на правильність установлення винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не є ключовими чи єдиними даними по справі, а лише за своїм змістом відповідають відеофіксації. Тобто аргументи апеляційної скарги, які стосуються зазначених вище письмових пояснень свідків, як наслідок, не вливають на правильність оскаржуваної постанови і не здатні вплинути на результат судового розгляду, у зв`язку з чим означені аргументи підлягають відхиленню.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо підстави та обставин зупинки автомобіля за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цим питанням та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав для висновку про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого законодавством порядку є безумовним обов`язком водія.

Отже, наведені вище зібрані й долучені поліцією докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.

Що стосується посилань апелянта на дані наявного в матеріалах справи висновку КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» №410 від 21 квітня 2025 року, в якому зазначено про те, що в ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння (а.с.60, 104), то суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Зі змісту вказаного вище висновку встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу для проходження зазначеного вище огляду в медичному закладі після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійно на підставі власної заяви (за відсутності поліцейського, в порядку самозвернення).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що полягає у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (поліцейським з використанням спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я).

Далі за змістом п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, із моменту відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (як із використанням поліцейським спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я) ним було вчинено закінчене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після чого поліцейський із дотриманням нормативних положень обґрунтовано зафіксував фактичні обставини цього правопорушення в протоколі. Тому проходження ОСОБА_1 самостійно огляду в закладі охорони здоров`я вже після закінчення вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, більше того, після його фіксації у відповідному процесуальному документі суб`єктом владних повноважень, не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

В аспекті викладеного вище апеляційний суд також зауважує, що місцевим судом у межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, названий вище огляд у медичному закладі не відповідає порядку такого огляду, визначеного в ст.266 КУпАП, положеннях Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), оскільки здійснений без направлення і доставлення ОСОБА_1 для огляду поліцейським (проведено огляд на підставі власної заяви апелянта), а також огляд у медичному закладі й складення висновку за результатами огляду проведено без залучення поліцейського, присутність якого при огляді є обов`язковою.

Окрім того, вимогами п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За змістом ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно з даними відеозапису поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність достатніх підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану у вигляді: поведінки, яка не відповідала обстановці, запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, і висловив вимогу щодо проходження ОСОБА_1 вказаного огляду в установленому законодавством порядку 21 квітня 2025 року в проміжок часу з 07 години 46 хвилин до 07 години 47 хвилин, що є моментом, у який було встановлено підстави для здійснення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

У той же час, ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою здійснення огляду на стан сп`яніння звернувся за власною заявою після спливу двох годин (21 квітня 2025 року о 10 годині 00 хвилин) із моменту виявлення підстав для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто огляд було проведено без урахування установленого законодавством строку, а тому вказаний вище результат медичного огляду не відображає актуальних відомостей для розгляду цього провадження (а.с.60, 104).

Отже, наявність у матеріалах провадження зазначеного вище медичного висновку не впливає на необхідність і правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому, місцевим судом, як наслідок, правильно визнано неналежним доказом цей висновок закладу охорони здоров`я, оскільки він не містить релевантну інформацію щодо обставин, які належить до предмету доказування чи спростування, виходячи з обставин саме цієї справи.

Таким чином, доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є безпідставними.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, що обумовлено змістом і характером протиправних дій, які становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе особисто, та власності третіх осіб.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що не оспорюється в апеляційній скарзі та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого в ОСОБА_1 було вилучено зазначене посвідчення водія та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, факт отримання якого ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.1). Також у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив те, що він є водієм із 2012 року.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка має безальтернативний характер, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи щодо необхідності ОСОБА_1 посвідчення водія, відповідно до вказаних вище вимог закону, не вказують на можливість застосування більш м`якого стягнення, аніж того, що було обрано судом першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фесенко Ю.О., залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Полтава від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун