КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/14883/25

Суддя в суді першої інстанції: Сергієнко Г.Л.

Провадження № 33/824/4693/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участі секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Колумбія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року визнано ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Піддано ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с. 41-43).

Не погодившись з вказаною постановою, 01 вересня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Годня А.А. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 44-52).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам, постановленою без належний і допустимих доказів.

Вказував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказали на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись беззаперечним доказом, який підтверджує вину ОСОБА_1 . Працівники поліції не були свідками подій, які відбувались за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вони приїхали лише на виклик ОСОБА_1 і відобразили в протоколі обставини, які вказала ОСОБА_3 . Звертав увагу, що ініціатором виклику поліції був саме ОСОБА_1 .

Вказував, що 25 травня 2025 року ОСОБА_1 прийшов до орендованої квартири, після чого ОСОБА_3 почала звинувачувати його в зраді. ОСОБА_1 пояснив ОСОБА_3 , що він ночував в свого знайомого, що він не зраджував, однак ОСОБА_3 не могла заспокоїтись. Задля того, щоб заспокоїти останню, ОСОБА_1 зі свого номеру телефону почав викликати працівників поліції. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не володіє ні українською, ні російською мовою, то працівники поліції не могли зрозуміти куди їхати і що трапилось. ОСОБА_3 дивлячи, що ОСОБА_1 не може пояснити працівникам поліції мету його дзвінку, вирвала телефон з рук ОСОБА_1 і попросила працівників поліції приїхати у зв`язку з тим, що начебто її чоловік-іноземець буянить. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_3 використовувала свою перевагу в тому, що вона добре володіє українською та російською мовами, тобто ОСОБА_1 не міг дати зрозумілі пояснення працівникам поліції у зв`язку з незнанням мов. Відповідно, працівники поліції вирішили скласти протокол відносно ОСОБА_1 , хоча останній був ініціатором виклику поліції з метою заспокоїти свою вже колишню цивільну дружину ОСОБА_3 .

Звертав увагу, що твердження суду в оскаржуваній постанові, що ОСОБА_3 була присутня в судовому засіданні і надавала пояснення, фото та скріншоти з її телефону - не відповідають дійсності, оскільки остання не була присутня в суді першої інстанції під час засідань.

В матеріалах справи відсутні докази завдання ОСОБА_3 шкоди, разом з тим, судом першої інстанції також не було встановлено факту завдання ОСОБА_3 шкоди психологічного характеру.

Самі по собі нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Вказував, що нелогічною є ситуація, коли ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_3 та одночасно викликає працівників поліції.

Судом першої інстанції не надано оцінку доводам сторони захисту, які були наведені в клопотанні про закриття провадження у справі (а.с. 44-52).

В апеляційному суді захисник ОСОБА_1 - адвокат Годня А.А. підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову. Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Крикунов Д.О. заперечував проти задоволення скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердив в суді його захисник - адвокат Годня А.А. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Належне повідомлення потерпілої ОСОБА_3 підтверджується письмовою розпискою її представника - адвоката Крикунова Д.О. (а.с. 56-60).

Виходячи з положень ст.ст. 268, 271 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисник розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. При цьому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визначена як обов`язкова процесуальним законом (ст. 268 КУпАП).

Європейський суд з прав людини вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України" № 16652/04).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 632030 від 25 травня 2025 року,25 травня 2025 року близько 11 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно співмешканки гр. ОСОБА_3, а саме словесно ображав та морально принижував чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 632030 від 25 травня 2025 рокупідписаний ОСОБА_1 , в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «надасть в суді».

Потерпіла ОСОБА_3 в своїх поясненнях зазначила, що 25.05.2025 року о 11:40 год. вона знаходилась за адресою АДРЕСА_1 , коли її співмешканець ОСОБА_1 розпочав з нею конфлікт під час якого почав кричати, крутити руки, забирати телефон (а.с. 5).

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 25.05.2025, до протоколу про адміністративні правопорушення не додано.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 за участі перекладача Романенко-Суарес П.А., вказував, що своєї вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що прийшов за вказаною в протоколі адресою зранку після того як зустрічався зі своїми друзями, конфлікт почала саме ОСОБА_3 , він намагався її заспокоїти, оскільки в квартирі була ще маленька дитина, але ОСОБА_3 не заспокоювалася. Саме він викликав працівників поліції, проте останні склали протокол про адміністративне правопорушення на нього, хоча він його не вчиняв.

За свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 40).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (у редакції, чинній станом на день складення протоколу) вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Отже, обов?язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказані умисні дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що він 25 травня 2025 року словесно ображав та морально принижував ОСОБА_3 , чим завдав їй психологічної травми.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У поясненнях потерпіла ОСОБА_3 пояснила працівникам поліції, що 25.05.2025 о 11:40 год. вона знаходилась за адресою АДРЕСА_1 , коли її співмешканець ОСОБА_1 розпочав з нею конфлікт під час якого почав кричати, крутити руки, забирати телефон (а.с. 5).

Пояснення ОСОБА_1 за участі перекладача Романенко-Суарес П.А. надані ним в суді першої інстанції, та пояснення в апеляційному суді його представника - адвоката Годні А.А., що саме він ОСОБА_1 - викликав працівників поліції, суд визнав суперечливими, оскільки адвокат Годня А.А. посилався на те, що ОСОБА_1 не розуміє української мови і з цих підстав не надавав пояснення працівникам поліції (а.с. 72).

Поряд з цим, до суду стороною захисту надані документи (контракт на проходження служби у ЗС України, письмова заява ОСОБА_1 від 19.08.2025 року), складені українською мовою факт підписання яких ОСОБА_1 та (або) його захисник не заперечували(а.с. 23-29).

Натомість пояснення потерпілої особи ОСОБА_3 узгоджуються з фактичними обставинами справи за якими зафіксовано працівниками поліції повідомлення служби 102 з телефону НОМЕР_2 про домашнє насильство з боку чоловіка іноземця, заявником вказана саме потерпіла особа - ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

Сам по собі факт належності ОСОБА_1 телефону НОМЕР_2 , з номеру якого ОСОБА_3 здійснила виклик працівників поліції, висновків суду не спростовують, тому вказані доводи апелянта судом апеляційної інстанції відхилені.

Таким чином, суд першої інстанції об`єктивно та повно дослідивши обставини справи, прийшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року та задоволення апеляційної скарги.

Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Годні А.А. в суді апеляційної інстанції на письмову заяву від імені ОСОБА_3 щодо примирення між сторонами суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив, оскільки адвокат Годня А.А., який представляє інтереси обвинуваченої особи ОСОБА_1., не має повноважень представляти інтереси потерпілої ОСОБА_3 . Натомість представник потерпілої особи - адвокат Крикунов Д.О., діючи від імені ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги і просив залишити в силі оскаржувану постанову районного суду, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання (а.с. 72-74).

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець