Справа №: 297/3289/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гал Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., перекладача Стрельбіцького Н.Н., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Поповича Ш.О., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зі слів раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 356705 від 16.09.2025 року, 16 вересня 2025 року близько 13:00 год. прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку 325 прикордонного знаку на відстані 6000 метрів до державного кордону (територія Батівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску із України в Угорщину.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

16 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Попович Ш.О. подав клопотання, яке мотивовано тим, що згідно тверджень ОСОБА_1 , того дня він повертався із с-ща Батьово в с. Батрадь, де проживає на постійній основі та, ідучи по польовій дорозі, до нього підійшли працівники ДПС та перевірили військово-облікові документи, «Резерв+» тощо, а згодом склали спірний протокол. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 в обідній час намагався незаконно перетнути державний кордон. В місці його затримання - на відстані близько 6 км від державного кордону України, цього зробити неможливо навіть теоретично. У протоколі жодним чином не уточнено в чому саме полягали активні дії ОСОБА_1 щодо намагання незаконно перетнути державний кордон, а тому по суті відсутня формулювання обвинувачення, а міститься тільки загальне посилання на статтю КУпАП та факт затримання ОСОБА_1 . Він є інвалідом з дитинства та після досягнення 18 років, 07 вересня 2025 року, він подав документи для встановлення йому групи інвалідності, однак на день розгляду справи комісія ще не прийняла рішення. Будучи інвалідом та 18-річним юнаком, ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає мобілізації, а тому він може в будь-який момент перетнути державний кордон та виїхати з України, а тому у нього відсутня мета перетинати кордон поза пунктом пропуску.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що за день до складання на нього адміністративного протоколу він приїхав додому з Угорщини та на кордоні при перевірці документів він не завантажив програму «Резерв+». Фактично він прибув додому, щоб зареєструватись в додатку «Резерв+» та продовжити інвалідність, яку має з дитинства. У зв`язку з цим, до пункту пропуску викликали поліцію та пояснили, що на наступний день йому потрібно з`явитись до військкомату або зареєструватись в додатку «Резерв+» та відпустили його. Наступного дня він поїхав до м. Чоп, Ужгородського району, зробити банківську картку, оформив та отримав її. Зареєструватись в додатку через мобільний телефон йому не вдалося. Після цього, доїхав автобусом до с-ща Батьово, Берегівського району, а звідти польовою дорогою пішов додому в с. Батрадь, оскільки не хотів, щоб його знову затримали прикордонники чи працівники поліції та не бажав мати неприємностей через це. Однак біля с. Батрадь його затримали прикордонники та доставили до ПП «Горонглаб» та склали на нього протокол. Згодом він вже зареєструвався в додатку «Резерв+», оформив документи на продовження інвалідності. Зазначив, що ніяких намірів незаконно перетинати кордон у нього не було. Крім того, має законне право на виїзд за кордон.

Захисник Попович Ш.О. в судовому засіданні вважав необхідним закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки спроби незаконного перетину в його діях немає, як і немає доказів, які б це підтвердили. Крім того, особи віком 18-22 років мають законне право перетинати кордон України.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, а також перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 356705 від 16.09.2025 року, протокол про адміністративне затримання від 16.09.2025 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 16.09.2025 року, копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , рапорт начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_2 від 16.09.2025 року, схему виявлення та затримання ОСОБА_1 , витяг з додатку «Резерв+» від 06.10.2025 року, копію консультаційного висновку спеціаліста від 04.07.2018 року, копію консультаційного висновку спеціаліста від 09.06.2023 року, копію виписки з протоколу ЛКК від 04.07.2018 року та 09.06.2023 року, копію медичного висновку № 35 від 16.06.2023 року та № 36 від 09.07.2018 року, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання, рапорт начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), схема виявлення та затримання ОСОБА_1 не є належними і достатніми доказами того, що ОСОБА_1 намагався вчинити спробу незаконного перетину державного кордону України.

Так, згідно витягу з додатку «Резерв +» від 06.10.2025 року ОСОБА_1 зареєструвався в додатку Резерв+» та знаходиться на військовому обліку, що свідчить про дотримання встановлених правил військового обліку та підтверджує його законослухняність.

Затримання ОСОБА_1 відбулося в с. Батрадь, що знаходиться на відстані близько 6 км від державного кордону України, тобто об`єктивно він не перебував в районі, який безпосередньо знаходиться біля державного кордону, а отже, не міг вчинити дії, які спрямовані на його незаконний перетин.

Також слід звернути увагу на те, що він приїхав додому, щоб продовжити інвалідність.

До того ж, відповідно до постанови КМУ № 1031 від 26.08.2025 року, особам віком від 18 до 22 років включно дозволено виїзд за межі України під час воєнного стану. На даний час ОСОБА_1 виповнилося 18 років, що підтверджує законність можливого виїзду за кордон.

Крім того, ОСОБА_1 з`явився в судове засідання, надав пояснення та зазначив, що не мав наміру незаконно перетинати державний кордон.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є недоведеною.

За таких обставин, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП слід закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя: Лайош ГАЛ