Справа № 462/6051/25
ПОСТАНОВА

20 жовтня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Боровкова Д.О. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

16.10.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Боровкова Д.О. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Заява про відвід судді обґрунтована тим, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, оскільки суддею у судовому засіданні виявлено неповагу та він зацікавлений у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки судді телефонували його сусіди, які переслідують його, обкрадають та зводять наклепи через його лікування у закладі з надання психіатричної допомоги. Просить заяву задовольнити.

У судове засіданні учасники справи не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду заяви про відвід судді.

Суд, вивчивши подану заяву про відвід судді, суд виходить з такого.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які регламентують можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є складовою частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року).

ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що питання про відвід судді, заявлений у межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності, слід вирішити за аналогією права в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивований.

Статтею 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ст.48 закону України « Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Із поданої заяви про відвід судді вбачається, що мотиви, викладені у заяві, фактично свідчать про незгоду заявника із процедурою судового розгляду, що здійснює суддя Боровков Д.О.

Щодо зацікавленості судді Боровкова Д.О. у безпідставному притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, то заявником не наведено суду жодного обґрунтованого аргументу та не надано відповідних доказів на підтвердження таких доводів, дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, що не може слугувати підставою для відводу.

Наведені обставини не підтверджують упередженого ставлення головуючого судді Боровкова Д.О., а тому не є підставами для відводу судді у розумінні ст. 75 КПК України.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що в обґрунтування своєї заяви про відвід заявник не навів належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені нормами КПК України, будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість, упередженість чи необ`єктивність судді, його безсторонність, при розгляді справи, що відповідно до вимог ст.75,76 КПК України є підставами для відводу, - відсутні.

Відтак, оскільки судом не встановлено та заявником не наведено жодних підстав, передбачених ст.75,76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 245-246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.75, 76, 80, 81, 344 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Боровкова Д.О. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Бориславський Ю. Л.