Справа № 461/5324/25 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/1393/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В. у відкритому судовому засіданні у м.Львові, з участю адвоката Онищенка Андрія Олексійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Онищенка А.О. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, 26.06.2025 о 11:52 год., на вул. Під Дубом, 24 у м. Львові, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, адвокат Онищенко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 вересня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків судді місцевого суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Наголошує, про те, що не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та відповідне складення протоколу, однак останні закрився у машині протягом тривалого часу відмовлявся розмовляти з працівниками поліції та не погоджувався на запропонований огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, однак вже після оформлення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення змінив свою думку, про що зазначив у протоколі.?

Звертає увагу на те, що із відеозапису події слідує, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху. З цим ОСОБА_1 не погодився і просив надати докази вини, і саме ці обставини стали підставою для перебування ОСОБА_1 у автомобілі. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся. Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена у додатку №1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція). У матеріалах справи направлення таке відсутнє.

Заслухавши думку адвоката Онищенка А.О. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке зокрема підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №868190 від 26.06.2025; відеофайлами з нагрудних камер працівників патрульної поліції; рапортом працівника патрульної поліції; копією постанови серії ЕНА №5075844 від 26.06.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки він 26.06.2025 о 13:38 год., керуючи автомобілем марки «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Під Дубом, 26 у м. Львові, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «рух прямо» та здійснив поворот праворуч, після зупинки транспортного засобу на неодноразову вимогу поліцейського не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Покликання апелянта, наведені у апеляційній скарзі фактично дублюють доводи, що містяться у клопотанні щодо закриття провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та відповідне складення протоколу, слід зазначити наступне.

Зокрема, з відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та відповідне складання протоколу, однак останній закрився в машині, протягом тривалого часу відмовлявся розмовляти з працівниками поліції та не погоджувався на запропонований огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, однак вже після оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення змінив свою думку, про що зазначив у протоколі.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння охоплюються як активна (дія), так і пасивна (бездіяльність) поведінка, а також звичайне утримання від дій. Тобто, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відтак, апеляційним судом не приймаються до уваги апелянта на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, та сприймаються судом як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП та, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Онищенка Андрія Олексійовича залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 03 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ