Справа №: 148/2413/25
Провадження №: 3/148/1045/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: Ковганича С.В.

захисника правопорушника Довганя О.О.

правопорушника ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 за порушення ст.172-15 ч.2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОДВ/441 від 06.09.2025, зазначено, що відповідно п. 1 Розділу І Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають фото- та відеофіксацїі, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532, визначено, що наказом керівника ТЦК та СП призначається відповідальна особа з числа посадових осіб ТЦК та СП, яка забезпечує: зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів; зберігання, видачу та приймання карт пам`яті; неможливість зміни системної дати та часу; облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів; належне ведення відповідної документації.

Так, лейтенанта ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.08.2025 № 602, призначено відповідальним за зберігання, видачу та приймання портативних відеокамер (нагрудних камер), карт пам`яті, обліку, зберігання та видачі інформації, отриманої з портативних відеокамер (нагрудних камер) та ведення відповідної документації в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У ході проведення перевірки 05.09.2025 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що в лейтенанта ОСОБА_1 , як у відповідальної особи, відсутня належна документація, а саме: журнал обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото- та відеозапису, що є порушенням ст.. 172-15 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в присутності його захисника адвоката Довганя О.О. вину не визнав. Вважає, що протокол за порушення ст. 172-15 ч.2 КУпАП відносно нього суперечить об`єктивним обставинам справи, а притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Захисник правопорушника, адвокат Довгань О.О. в судовому засіданні вказав на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 172-15 ч.2 КУпАП та просить закрити провадження в справі на підставі ст. 247 ч. 1 п.1 КУпАП. В судовому засіданні пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення ОДВ/441 від 06.09.2025, містить посилання на те, що ОСОБА_1 є відповідальною особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, проте посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення не долучено до матеріалів справа будь-яких доказів наявності у ОСОБА_1 організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків. ОСОБА_1 є тимчасовим виконувачем обов`язків начальника відділення військового обліку та бронювання у ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто заміщує тимчасово відсутнього військовослужбовця до посадових обов`язків якого потенційно могли б входити організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарських обов`язків. У відповідь на запит сторони захисту, ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано інформацію за № 7606 від 10.10.2025, про те, що ОСОБА_1 у період з 01.09.2025 05.09.2025 та у подальшому забезпечено ведення Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (тобто, згідно Додатку 1 Інструкції). Такий журнал у ІНФОРМАЦІЯ_4 заведено з 31.08.2025. Інформація про відсутність Журналу обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото- та відеозапису, наведена у протоколі і яка ставиться в провину ОСОБА_1 фактично дійсності не відповідає. Відтак, за умови, що протоколом про адміністративне правопорушення не стверджується про наявність будь-яких інших порушень з боку ОСОБА_1 , окрім відсутності журналу, передбаченого Додатком 2 Інструкції, висновок особи, що склала протокол про те, що ОСОБА_1 «…вчинив дії, що призвели до неможливості здійснення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 належного та об`єктивного контролю за виконанням працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх посадових обов`язків під час оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних та створенню передумов для приховування інформації…», є безпідставним, передчасним і нічим не обґрунтованими.

Слід зазначити, що обставини на які посилається особа, що склала протокол та які ставляться у вину ОСОБА_1 не потягли за собою взагалі будь-яких наслідків, а у протоколі на основі припущень лише зазначається про можливі наслідки відсутності ведення відповідного журналу, передбаченого Додатком 2 Інструкції.

При цьому, зазначене спростовуються тим, що такий журнал був заведений щонайменше 31.08.2025, та вівся іншою уповноваженою особою, визначеною наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.08.2025 № 602, однак зазначене перевіркою від 05.09.2025, встановлено не було та вказаним фактам належну правову оцінку надано не було, а отжеправові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відсутні, оскільки відсутні будь-які об`єктивні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1-7), копія наказу № 532 від 06.08.2025 (а.с. 10-13), копія витягу з наказу №602 від 30.08.2025 (а.с. 14), пояснення (а.с.15), витяг з наказу №290 від 29.11.2024 (а.с.17), службова характеристика щодо ОСОБА_1 (а.с.18), копія журналу від 31.08.2025 (а.с.42), суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Наказом № 290 від 29.11.2024 лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом № 602 від 30.08.2025 лейтенанта ОСОБА_1 та старшого солдата ОСОБА_2 призначено відповідальними особами за зберігання та видачі інформації отриманих з портативних відеокамер (нагрудних камер) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31.08.2025 заведено журнал обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото та відеозаписів.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків. При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі.

З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.

Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі. Це адміністративне правопорушення належить до правопорушень з формальним складом, для якого закон вимагає лише встановлення факту діяння, тобто відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби настає незалежно від того, чи призвело це діяння до негативних наслідків та завдання шкоди матеріального характеру.

Водночас наявність матеріальної шкоди внаслідок недбалого ставлення військової службової особи до військової служби може мати місце, однак, це не впливатиме на склад цього адміністративного правопорушення лише в разі, якщо така шкода не підпадає під ознаки «істотної шкоди», визначеної п. 2 примітки до ст.425 КК України, згідно з якою істотною шкодою, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається шкода, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Саме за ознакою «завдання істотної шкоди» і слід відрізняти склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, від складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 КК України (недбале ставлення до військової служби).

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість. Злочинна самовпевненість полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб, але легковажно розраховує на їх відвернення. Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.

Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими згідно з приміткою до ст.172-13 КУпАП розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Судом враховуються, що хоча діяння й містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч. 2 КУпАП, але внаслідок конкретних обставин є незначним, підстави на основі яких було складено даний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, негативних наслідків від правопорушення не настало, у зв`язку з чим суд вважає, що останнього слід звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 172-15 ч.2 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження,з огляду на таке.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам. Тобто, при розгляді справи суд зобов`язаний перевірити всі обставини адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тощо. Аналіз та правова оцінка зазначених даних дозволяють вирішити питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності й можливість обмежитися усним зауваженням.

У контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини 23.02.2006 Верховною Радою України було прийнято Закон України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) з метою забезпечення виконання рішення ЄСПЛ у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини. Рішення ЄСПЛ є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, вчинене адміністративне правопорушення не становить суспільної небезпеки.

Тому, оцінюючи в сукупності дії та наслідки, з урахуванням даних, що характеризують його особу, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

Відповідно до ст. 284 ч.2 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 22, 23, 33, 172-15, 245, 247, 252, 283, 284, 287, 289 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч.2 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: