Справа №750/8929/25
Провадження №3/750/2897/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361303 від 14.06.2025 зазначено, що 14.06.2025 о 09:25 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Кільцева, 23, керував транспортним засобом Volkswagen TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови, підвищена жвавість ходи та мови; від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку і лікаря-нарколога (КНП ЧОПНЛ) відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вказав, во він військовий, їхав на автомобілі військової частини з військовим номером, а тому його огляд мав відбуватись в присутності ВСП, без ВСП не мали права оформлювати протокол. Він просив викликати ВСП, і не відмовлявся від проходження огляду, вважає, що лише в Чернігівській області поліцейські ставляться до військових упереджено, багато областей проїхав, всюди військовим допомагає поліція, розуміють, ставлять з повагою, лише тут безпідставно зупиняють і пропонують огляд без жодних причин, тому не знав, що від них очікувати, тому і просив повідомити ВСП, в присутності яких поїхав би на огляд і пройшов такий. Однак ВСП не викликали, не пояснили чому, а після складання протоколу він одразу поїхав до лікарні самостійно, пройшов огляд в межах 2 годин від складання протоколу, лікар жодних ознак сп`яніння, як наркотичного, так і алкогольного, не виявив, здав біологічне середовище і за результатами досліджень нічого виявлено не було. У нього жодних ознак не було, і це підтвердив висновок, розмовляв він звичайно, виконував всі прохання поліцейських, і йому не зрозуміло чого саме вони його зупинили і «придирались». Він нічого не вживає.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУПАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з вимогами, передбаченими п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361303 від 14.06.2025, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.06.2025, рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Дмитра Сузіка від 14.06.2025, відеозапис до протоколу серії ЕПР1 №361303 від 14.06.2025, а також надану ОСОБА_1 : довідку з військової частини НОМЕР_1 щодо перебування на службі, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ЧОПНЛ» №505 від 23.06.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов обстеження, в порядку самозвернення, 14.06.2025 о 11:35 год. на стан сп`яніння за результатами якого він тверезий, ознак сп`яніння не виявлено.

Так, у протоколі серії ЕПР1 №361303 від 14.06.2025 зазначено такі ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 , як: звужені зіниці, що не реагують на світло, порушення мови, підвищена жвавість ходи та мови.

З відеозапису, долученого до протоколу, дослідженого у судовому засіданні, встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 було зупинено працівниками поліції, при чому підстави такої зупинки є взагалі незрозумілими, оскільки транспортний засіб рухався без порушень ПДР.

Відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст. 35).

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських. В рапорті поліцейського, який долучено до матеріалів справи, підставами зупинки зазначено п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Разом з тим, про такі причини та підстави зупинки поліцейський взагалі не повідомляє водієві, а одразу запитує про документи, і жодних доказів наявної у працівників поліції інформації, що водій або пасажир транспортного засобу Volkswagen TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_2 , причетний до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або інформації, яка б свідчила про те, що транспортний засіб Volkswagen TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_2 , чи вантаж могли бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

Після повідомлення водієм ОСОБА_1 , що він та пасажир є військовослужбовцями та пред`явлення відповідних документів, поліцейський каже, що йому все зрозуміло і питає чи місцеві вони. Водій відповідає, що ні, з Ніжинського району, після чого поліцейський просить посвідчення водія. ОСОБА_1 надає таке, після чого поліцейський починає запитувати чи притягався водій раніше до адміністративної відповідальності, на що водій вказує, що колись в 2022 році. Поліцейський зазначає, що йому зрозуміло і питає чи не притягався водій до кримінальної відповідальності, на що отримує негативну відповідь. Поліцейський питає, де мешкають, і водій вказує, що Чернігівська область, Ніжинський район, після чого поліцейський каже: «А далі?», і ОСОБА_1 вказує, що у поліцейського є планшет, де все написано. Після цього поліцейський питає: «Шо ви починаєте, я ж у Вас запитую», на що водій каже, що поліцейський бачить вказану інформацію, с. Мала Кошелівка. І знову поліцейський питає у водія чи точно він не судимий раніше, і знову ОСОБА_1 каже, що ні. Після цього поліцейський запитує що перевозять в авто і водій каже, що пусті, ну так, запчастини. Далі поліцейський цікавиться, де водій і пасажир мешкають в Чернігові, але водій вказує, що це військова таємниця, і після цього знову вкотре працівник поліції питає, чи не має судимості водій. На відповідь того, що не судимий, поліцейський просить показати, що перевозять і ОСОБА_1 виходить з авто, відкриває брезент і показує вміст кузова. Поліцейський подивився, а потім питає, коли водій останній раз вживав речовини і той відповідає, що давно. Поліцейський просить відійти в сторону і подивитись, ОСОБА_1 робить це. Працівник поліції двічі світить в очі, ОСОБА_1 питає: «Порядок?» і йому вказують, що є підозра, що він може перебувати в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 запитує: «у кого підозра?», і поліцейський вказує, що у нього, на що водій сам каже: «так, є нюанс, зараз їдемо перевіряємось, якщо нічого немає, то ти кладеш мені на капот свою зарплату», працівник поліції питає, що ще він має зробити, і ОСОБА_1 відповідає, що «більше нічого, їдемо перевіряємось». Поліцейський просить дати йому договорити і називає ознаки наркотичного сп`яніння, які вбачає у водія: звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи та мови, порушення мови і пропонує пройти огляд у лікаря у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 вказує, що без питань, тільки нехай поліцейські викличуть ВСП, оскільки він військовий. Працівник поліції вказує, що йому не потрібно ВСП, а водій в цей час сідає до авто, і поліцейський питає чи чує його водій. ОСОБА_1 вказує, що все чує, все через ВСП буде, що поліцейські не мають права його кудись везти і «задувать» без ВСП. Поліцейський каже, що якщо водій відмовляєтесь від огляду, то буде притягнутий до відповідальності. ОСОБА_1 питає: «за що?», і поліцейський роз`яснює, що за порушення п.2.5 ПДР. ОСОБА_1 каже, що з ними він нікуди не поїде без ВСП і ця розмова триває ще декілька хвилин, після чого ОСОБА_1 знову каже, що якщо є підозра, щоб викликали ВСП, а працівник поліції зазначає, що він так розуміє, що водій відмовляється від проходження огляду і ОСОБА_1 каже «так, з вами не поїду, викликайте ВСП». Поліцейський питає, чи розуміє водій, що буде притягнутий до відповідальності, на що ОСОБА_1 питає: «за що? я військовий» і продовжує вказувати про необхідність виклику ВСП і що без них він не поїде. Працівник поліції просить надати ще раз посвідчення водія для складання протоколу, ОСОБА_1 каже, що вже надавав, поліцейський відповідає, що до повного ознайомлення, на що отримує відповідь, що він з посвідченням вже повністю ознайомлювався спочатку зупинки. В подальшому працівниками поліції було роз`яснено права та складено відносно ОСОБА_1 протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, суд вважає, що відеозапис, наданий як додаток до протоколу, не підтверджує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 дійсно був зупинений працівниками поліції, при чому підстав для правомірної зупинки, виходячи з наданих матеріалів, не було, після зупинки виконав всі вимоги працівників поліції і надав всі необхідні документи. Його поведінка під час спілкування з працівниками поліції відповідає обстановці. Під час спілкування працівники поліції повідомили про виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, при чому, що вживання наркотичних засобів заперечено тим та підтверджується зокрема і відсутністю у ОСОБА_1 виявлених поліцейським будь-яких ознак сп`яніння, оскільки лікар КНП «ЧОПНЛ», оглядаючи ОСОБА_1 за самозверенням того, в межах двох годин після зупинки, жодних клінічних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у того не виявив взагалі.

Крім того, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 спершу сам двічі вказував поліцейським, що згоден пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, жодного разу відмови від проходження того не висловлював. Ця обставина стверджується відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Судом враховується, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був озвучений виключно поліцейськими.

Так, ОСОБА_1 хибно тлумачив норму законодавства щодо права огляду його, як військовослужбовця, лише співробітниками ВСП. Однак працівники поліції навіть не намагались роз`яснити йому, чому саме він підлягає в даному випадку огляду як «цивільний», а той в свою чергу погоджувався пройти огляд лише в присутності працівників ВСП, вважаючи дії поліцейських неправомірними.

Аналізуючи правові норми, суд звертається до ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, до яких відноситься і поліція, зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До того ж, з доданих ОСОБА_1 до матеріалів справи документів, вбачається, що після складання відносно ОСОБА_1 14.06.2025 о 09:53 год. протоколу про адміністративне правопорушення, він поїхав до КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ЧОР, де, в межах двох годин, був оглянутий лікарем та у останнього було відібрано біологічне середовище на аналіз об 11:40 год. З копії виписки №505 від 23.06.2025 вбачається, що за результатами огляду ОСОБА_1 тверезий, ознак сп`яніння не виявлено; орієнтація збережена всебічно, окрас шкірних поривів обличчя звичайного кольору, хода з поворотами без хитань, в позі Ромберга стійкий, пальце-носова проба без промахів, дрібний тремор пальців рук. Запах алкоголю відсутній. 14.06.2025 р. об 11:40 год. взятий аналіз сечі та крові на алкоголь та сечі нарк. речовини. В результаті токсикологічного дослідження №1763 від 18.06.2025 в сечі канабіноїди, амфетаміни, метамфетаміни, морфін, метадон, барбітурати, бензодіазпіни не виявленою. В результаті токсикологічного дослідження №737 від 23.06.2025 при токсикологічному дослідженні не виявлено етанол, кров- 0,00%, сеча 0,00%.

Також, слід звернути увагу й на те, що Згідно з усталеною судовою практикою, описані в п. 4 розділу І Інструкції, ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку, які під час огляду не побачив навіть лікар, фахівець у цій галузі.

Враховуючи зазначене вище, суд приймає вказану виписку КНП «ЧОПНЛ» за №505 від 23.06.2025 як належний доказ, у відповідності до ст. 251 КУпАП, оскільки така узгоджується з показаннями ОСОБА_1 про його самозврнення до лікувального закладу та встановлення лікарем відсутності ознак наркотичного сп`яніння у того. Таке узгоджується з правовою позицією Чернігівського апеляційного суду, викладену у постановах від 08.08.2024 (справа №734/2279/24) та від 25.08.2025 (справа №749/860/25).

До того ж, з відеозапису слідує, що водій ОСОБА_1 мав звичайний вигляд, усвідомлював свої дії, чітко вимовляв фрази, вийшов з авто на прохання працівника поліції, щоб продемонструвати вміст кузова, мовлення було чітким та послідовним, водій наводив аргументи на підтвердження своїх доводів та оспорював дії працівників поліції, аргументуючи свої твердження чіткою, зрозумілою вимовою, вийшовши з автомобіля пройшов до кузова, відкрив брезент і стояв чекав вказівок поліцейського, потім відійшов в сторону на прохання працівника поліції, а потім поспілкувавшись менше хвилини, повернувся до автомобіля, тобто такі ознаки, як підвищена жвавість ходи та мови, порушення мови взагалі не вбачаються.

При цьому, описана поліцейськими ознака наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці очей, які не реагують на світло, у водія ОСОБА_1 на відеозаписі не спостерігається, а поведінка поліцейських, зокрема постійні питання щодо наявності судимості у водія без пояснення причини, викликала сумніви у ОСОБА_1 , як він пояснив в судовому засіданні, щодо неупередженого ставлення до нього.

Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов проти України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР суду не надано, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Тож, враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах, суд приходить до висновку, що вони не містять належних та достатніх даних, які б поза розумним сумнівом свідчили про порушення вказаних вимог. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, в даному випадку, посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням наведеного, встановлені обставини не дають достатніх підстав вважати, що в судовому засіданні знайшли підтвердження подія і склад адміністративного правопорушення, а будь-які інші докази суду надані не були.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь