Справа № 454/1693/25 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 33/811/1381/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Матвійчук Галини Михайлівни на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 04 травня 2025 року о 22.08 год. в м.Сокалі пол. Яворницького, в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «Тойота», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Г.М. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Акцентує увагу на те, що місцевим судом, при прийнятті рішення, залишено поза увагою те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений неуповноваженою на те особою, так як, останній являється військовослужбовцем, отже, повинен проводитися відповідно до ст. 266-1 КУпАП, а саме: посадовою особою, уповноваженою на те, начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром військової частини, відтак, в даному випадку такий огляд вважається недійсним. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, покликаючись на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у відсутності правопорушника, копію рішення він не отримував, а про таке дізнався в липні 2025 року; скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову по суті справи.

Справа двічі 29 вересня та 10 жовтня 2025 року призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду, однак 29 вересня 2025 року захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Г.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим вказана справа була відкладена на 10 жовтня 2025 року, проте у зазначену дату ні правопорушник ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Матвійчук Г.М., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили, і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №320415 від 4 травня 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою приладу «Драгер», згідно якого алкогольне сп`яніння у ОСОБА_1 становило 1,53%; рапортом поліцейського; відеозаписом події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується доводів адвоката Матвійчук Г.М. в частині недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими покликання апелянта на ст. 266-1 КУпАП, зокрема на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведений неуповноваженою особою, оскільки останній являється військовослужбовцем ЗСУ, так як, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

При цьому, правопорушник в стані сп`яніння не перебував на території військової частини, на вулиці, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у громадському транспорті (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, а як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.9 а ПДР.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Відтак, проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Матвійчук Г.М. строк на апеляційне оскароження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Матвійчук Г.М. залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.