Справа № 133/2312/25
Провадження № 33/801/1029/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу адвоката Геращенко Тетяни Василівни на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що 21 червня 2025 року о 19 годині 20 хвилин у селі Махнівка Хмільницького району Вінницької області по вулиці Шкільна, 4, вона керувала транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що 21 червня 2025 року о 19 годині 20 хвилин у селі Махнівка Хмільницького району Вінницької області, вона, керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху та не дотрималась безпечного інтервалу, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобіля, внаслідок чого здійснила наїзд на паркан за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Махнівка, вул. Шкільна, 33, чим порушила вимоги пункту 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Після цього, ОСОБА_1 залишила місце ДТП, до якої була причетна, чим порушила вимоги п. 2. 10 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП .

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 1224 КУпАП, частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі захисник Геращенко Т. В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень;

матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її зупинки працівниками поліції;

суд безпідставно відхилив показання свідка ОСОБА_2 , визнавши їх неправдивими та не надав належної аргументації;

протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом, оскільки зафіксовані на відеозаписі події не узгоджуються з обставинами, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення - факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

16 жовтня 2025 року на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката Геращенко Т. В. про відкладення судового засідання у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні, що відбуватиметься в Калинівському районному суді Вінницької області.

Наявність у справі вказаного клопотання не є підставою для визнання причини неявки адвоката поважною, оскільки судове засідання у даній справі було призначено завчасно, усі учасники належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце його проведення. Крім того, адвокат Геращенко Т. В. мала можливість забезпечити свою участь у засіданні в режимі відеоконференції, що свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для її участі у розгляді справи або повідомити завчасно (не у день судового засідання) про неможливість прийняти участь в апеляційному розгляді справи.

ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась та причини неявки суду не повідомила.

Частиною другою статті 268 КУпАП встановлено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не є обов`язковою.

Відповідно до частини шостої статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Згідно глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року по справі №11-250сап21.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже ОСОБА_1 та її адвокату Геращенко Т. В. була забезпечена можливість участі у судовому засіданні, однак вони скористалися своїми правами на власний розсуд.

Ураховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені статтею 294 КУпАП, зважаючи на причини неявки правопорушниці та її адвоката, які суд уважає неповажними, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відтак апеляційний суд уважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та її адвоката.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання слід відмовити.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Установлено, що 21 червня 2025 року в с. Махнівка Хмільницького району Вінницької області по вул. Шкільній, 4 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, не вибрала безпечної швидкості руху та не дотрималася безпечного інтервалу, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобіля, внаслідок чого здійснила наїзд на паркан за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Махнівка, вул. Шкільна, 33, та залишила місце ДТП. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі за змістом - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

За змістом ч. 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З матеріалів справи слідує, що відмова водійки ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки зафіксована інспектором поліції, відповідно до положень статті 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

DVD диск з відеозаписом є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом досліджено DVD диск з відеозаписом.

З наданого працівниками поліції відеозапису слідує, що ОСОБА_1 фактично підтвердила факт керування транспортним засобом і потрапляння у ДТП. Під час спілкування працівників поліції з водієм, в останньої були виявлені типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння. Водієві запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовилася від проходження такого огляду.

Так, на запитання працівника поліції, чому вона з`їхала з місця ДТП, ОСОБА_1 відповіла: 20:08:18 «я не з`їхала, я стояла на місці ДТП». У подальшому на пропозицію пройти освідування, відповіла: 20:09:39 «ні, відмовляюсь», також на пропозицію пройти освідування в закладі охорони здоров`я, повідомила: 20:12:50 «я не буду проходити огляд», тобто це свідчить про належним чином зафіксовану відмову громадянки ОСОБА_1 від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння.

Більше того, відповідно до відеозапису, свідок ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 вживала алкогольні напої безпосередньо перед тим, як сісти за кермо автомобіля, що підтверджується записом о 20:15:41. Зазначеними показаннями свідок фактично підтвердив перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, судам слід урахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Отже дії працівників поліції відповідають вимогам статті 266 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи захисника Геращенко Т. В. про те, що на відеозаписі зафіксовано лише спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , а сам факт керування транспортним засобом останньою не зафіксовано, є безпідставними та не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису слідує, що ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 підтвердили фак вживання алкогольних напоїв громадянкою ОСОБА_1 перед керуванням транспортним засобом, а також факт вчинення ДТП та залишення місця події.

Отже, посилання сторони захисту на відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

Ба більше, як слідує з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування транспортним засобом.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 зроблено висновок, що: «відеозапис, навіть якщо він не відображає повну картину подій, визнається належним доказом, якщо з його змісту можливо встановити обставини, що мають значення для справи».

Щодо доводів апеляційної скарги про відхилення місцевим судом показань свідка ОСОБА_2 слід зазначити таке.

З відеозапису інспектора поліції слідує, що свідок ОСОБА_2 указував на вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв та керування після цього автомобілем.

Водночас у судовому засіданні свідок змінив свої показання, зазначивши, що саме він керував автомобілем та, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на паркан. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 його знайомою.

У цих поясненнях свідка наявні істотні розбіжності, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та вірно не прийняв їх до уваги (стосується показань наданих у судовому засіданні).

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Інші аргументи на які посилається захисник зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130КУпАП кваліфіковані правильно.

Ураховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість застосування до неї адміністративного стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП.

Отже, апеляційну скаргу адвоката Геращенко Тетяни Василівни слід задовільнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити в резолютивній частині.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Геращенко Тетяни Василівни залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький