П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/1256/25

Провадження № 3/936/784/2025

14 жовтня 2025 року селище Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Суха Н.І., розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 , головного сержанта, проживаючого АДРЕСА_1

за ч.2 ст.172-15 КУпАП,

встановив:

До Воловецького районного суду на розгляд надійшов протокол про військове адміністративне правопорушення серії ЛВУ № 63 від 22.08.2025, 22.08.2025 о 09:00 годині головний сержант ОСОБА_1 перебуваючи у місці розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи начальником та відповідальним за видачу і списання пального, 04.08.2025 допустив до виїзду автомобілі з неналежно оформленими дорожніми листами та з 16.08.2025 не здійснював огляд автомобільної техніки про що відсутні відповіді записи в книгах та журналах. Своїми діями ОСОБА_1 порушив правила несення бойового чергування встановлені для захисту та безпеки України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Повідайчик В.І. в суді заперечив щодо інкремінованого правопорушення та пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення,оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Захисник, посилається на невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, із підстав та мотивів викладених у клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє суб`єкт складання протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Диспозиція зазначеної норми статті є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовослужбовцем.

Окрім того, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП полягає у суспільно небезпечній бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби із суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Суб`єктивна сторона вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто прямим умислом.

За таких обставин, при вирішенні питання про те, чи наявний в діяннях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, суд виходить з того, чи вчинив він недбале чи несумлінне ставлення до військової служби.

Досліджуючи протокол про військове адміністративне правопорушення серії ЛВУ № 63 від 22.08.2025, судом встановлено, що протокол містить суттєві недоліки, зокрема, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 2 статті 172-15 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст статті 172-15 КУпАП полягає в тому, що з ним пов`язане визначення правопорушенням діянь, які описані в диспозиції цієї статті.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Всупереч цьому, у протоколі про військове адміністративне правопорушення серії ЛВУ № 63 від 22.08.2025, зміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, з загальним посиланням на Статут ЗСУ, ст.1-5 Дисциплінарний Статут, наказ МОУ №678 від 12.12.2016, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Як зазначено у протоколі ЛВУ №63 від 22.08.2025, ОСОБА_1 , будучи відповідальним за видачу і списання пального, з 04.08.2025 допустив до виїзду автомобілі з неналежно оформленими листами, неналежно оформив роздавальну відомість пального та з 16.08.2025 не здійснював огляду автомобільної техніки, про що відсутні відповідні записи в книзі огляду, чим недбало віднісся до обов"язків військової служби в умовах особливого періоду.

Адміністративні матеріали справи не містять відомостей та належних і допустимих доказів, які би підтверджували обов`язки ОСОБА_1 стосовно вказаного у протоколі, наявний тільки витяг з наказу № 137 від 10.05.2025, в п.15 якого зазначено, що ОСОБА_1 09.05.2025 здав справи та посаду інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з 10.05.2025 прийняв справи та посаду старшого інструктора першого відділу та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 12 на місяць, шпк - «головний сержант», ВОС - 929746А.

Окрім наведеного, слід зазначити, що об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 у справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається..

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому такий неодноразово продовжувався.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Статути Збройних Сил України це зведення законів, положень і правил військової служби, на основі яких проходять повсякденне життя, виховання, навчання, бойова діяльність військ; у них роз`яснюється, як воїн має нести військову службу і навчатися військовій справі, якими морально-бойовими якостями він повинен володіти, щоб бути надійним і вмілим захисником країни.

Статути зобов`язують військовослужбовців сумлінно виконувати військовий обов`язок, накази командирів та начальників, старанно вивчати військову справу, бойову техніку і зброю. Положення і вимоги статутів є обов`язковими для всіх військовослужбовців Збройних Сил України.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Протокол про військове адміністративне правопорушення серії ЛВУ № 63 від 22.08.2025, складений відносно ОСОБА_1 , не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, що передбачені відповідним нормативним документом, невиконання яких ставиться йому у провину.

В протоколі також відсутнє посилання, до яких саме обов`язків військової служби недбало поставився ОСОБА_1 , які він повинен був виконувати, якими нормами Статуту Збройних Сил України або іншими нормативно-правовими актами вони визначені.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шабельник проти України» зазначає, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а один лише протокол про військове адміністративне правопорушення, не може вважатися достатнім доказом вини особи без підтвердження даних, зазначених у ньому, іншими належними та допустимими доказами.

Згідно з ч.3ст. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи, приходжу до висновку про не доведення наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст.172-15 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, ст.283, ст.284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.І.Суха