Справа № 445/2042/25 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М. В.
Провадження № 33/811/1473/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Туза Б.М., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Туза Б.М. на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 15.09.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 12.08.2025 року о 16 год. 45 хв. в с.Побіч, вул.Польова, керував автомобілем Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Захисник Туз Б.М. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що не здійснював керування транспортним засобом за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в час, коли під`їхали працівники поліції, транспортний засіб вже тривалий час стояв поза межами населеного пункту на ґрунтової дороги біля лісу, а ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля та спав, при цьому останній працівникам поліції заперечував факт керування в стані алкогольного сп`яніння та зазначені обставини підтверджуються долученими відеозаписами, інших доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не надано, а тому в останнього не виникало обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.

Розглянувши матеріали справи № 445/2042/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, визначальними для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП, є не тільки факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння чи перебування у такому стані, а й встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №420951, ОСОБА_1 12.08.2025 року о 16 год. 45 хв. в с.Побіч, вул.Польова, керував автомобілем Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

До вищевказаного протоколу працівниками поліції доданий відеозапис події.

З дослідженого судом вказаного відеозапису встановлено та чітко вбачається, що працівники поліції запропонували саме ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, або проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Від проходження такого огляду останній відмовився.

Апеляційній скарзі захисник Туз Б.М. заперечує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки його транспортний засіб на момент прибуття працівників поліції стояв на польовій дорозі з прочиненими дверима, ОСОБА_1 спав на задньому сидінні автомобіля та не вчиняв дії з керування транспортним засобом.

Разом з тим, судом першої інстанції всупереч вимог ст. 252 КУпАП не досліджено всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно абз.17 п.1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Поряд з цим, відеозаписи містять відомості лише про події, які мали місце біля припаркованого транспортного засобу і ними не зафіксовано моменту зупинки Opel Vectra, р.н. НОМЕР_2 , а тільки вбачається, що коли працівники поліції підійшли до Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 , такий знаходився поза межами села на польовій дорозі біля лісу у нерухомому стані з вимкненим двигуном. Тобто на долучених відеозаписах не зафіксовано ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні його зупинення працівниками поліції.

Таким чином, ураховуючи, що транспортний засіб Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 перебував поза межами населеного пункту на польовій дорозі біля лісу у нерухомому стані 12.08.2025 року о 16 год. 45 хв. (дата та час згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, і з цього часу розпочинається відео фіксація на нагрудних камерах працівників поліції), та в цей час ОСОБА_1 спав у даному автомобілі при відкритих дверях автомобіля на задньому сидінні, а тому останній не може вважатися особою, яка керувала ним, адже він не виконував жодних функцій водія на час приїзду працівників поліції та пропозиції останніх пройти огляд на стан сп`яніння.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 12.08.2025 року о 16 год. 45 хв. за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №420951 від 12.08.2025 року, зокрема пояснення свідків (при цьому на відеозаписі самі працівники поліції вказали причину прибуття до автомобіля Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 , а саме, що приїхали за повідомленням громадян, які побачили за селом на польовій дорозі нерухомий автомобіль з відчиненими дверима, що тривалий час там перебував, та інше.

Крім цього, наявний в матеріалах справи рапорт від 12.08.2025 року (а.с.6) не відповідає обставинам, що зафіксовані на відеозаписах, зокрема апеляційним судом встановлено, що сам працівник поліції здійснив дзвінок на лінію «102» та повідомив про перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля (час повідомлення 12.08.2025 року 16 год. 49 хв.). Тобто зазначене повідомлення працівника поліції позивний «Таїті 102» після прибуття до автомобіля Opel Vectra, р.н. НОМЕР_1 , є намаганням створити докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, при винесенні постанови, суд першої інстанції не надав оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Туза Б.М. задоволити.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №445/2042/25 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.