Справа № 539/3934/25
Провадження № 3/539/1022/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Гуменюк Г.М., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Орленка Р.Е., розглянувши матеріали, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , інваліда 3-ої групи,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

01 серпня 2025 року близько о 00 год 38 хв в м.Лубни вул. Драгоманова 38 км водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Мерседес Віто д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду у встановленому законом порядку медичного огляду на стан алкогольногосп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру номер 17 та 19, від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у вчиненні даного правопорушення не визнав, пояснивши, що проживає в АДРЕСА_2 разом із цивільною дружиною, має у власності бус Мерседес Віто, який залишає поблизу двору на вулиці. Ввечері 31.07.2025 року до них додому прийшли знайомі, вживали спиртне, після чого він о 00 годин провели з дружиною гостей та вирішив забрати із салону автомобіля документи та речі. Коли відчинив дверцята автомобіля, загорілося світло в салоні, в цей час під`їхали працівники поліції та почали перевірку військово-облікових документів, так як вже була комендантська година. Виявивши, що він перебуває із ознаками алкогольного сп`яніння, працівники поліції з метою документування цього стану, доставили його та дружину до приймального відділення Лубенської лікарні, де він в коридорі попросив поліцейських та лікаря, ще до початку проведення огляду, надати йому для ознайомлення сертифікат на спеціальний прилад для вимірів «Драгер». Почувши таке, лікар сказав, що в нього пацієнт на прийомі та пішов у кабінет надавати допомогу хворому. В цей час працівники поліції йому, як правопорушнику, його права та обов`язки не роз`яснювали взагалі, право на захист не забезпечили, сказавши, що адвокат тут не допоможе. Він неодноразово заявляв працівникам поліції, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння саме в лікарні, але після того, як йому нададуть відповідний сертифікат, від обраного виду огляду не відмовлявся, стверджує, що його навіть не заводили в кабінет для огляду, розмова із поліцейськими відбувалась у коридорі лікарні, він неодноразово казав, що готовий пройти огляд, однак поліцейський сказав, що буде рахувати це за відмову від проходження огляду та в подальшому було складено відповідний протокол.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Орленко Р.Е. вину свого підзахисного у вчиненні ним правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП заперечив, з підстав зазначених у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку із вісутністю складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що підтверджена належними і достатніми доказами.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.3 розділу 1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, є запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортним засобому стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або ж керування транспортним засобом та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суддя зазначає таке.

Джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Він є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408674 від 01.08.2025 року, того ж дня о 00 годині 38 хвилини в м. Лубни по вул. Драгоманова, 38 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Мерседес Віто д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду у встановленому законом порядку медичного огляду на стан алкогольногосп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру номер 17 та 19, від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення було наведене в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом-виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі».

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Таким чином, керування транспортним засобом, це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а також під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Перебування особи поруч з автомобілем (або в автомобілі) з ознаками алкогольного сп`яніння не є доказом керуванням останньою автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та, відповідно, доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Для того, щоб виявити факт керування автомобілем у стані сп`яніння, транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу, або ж поруч із транспортним засобом, висновок про факт керування автомобілем не є вірним.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано носій інформації у вигляді DVD-R диску з відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів патрульних поліцейських, який було досліджено судом. Факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не підтверджено даними відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції. Із відеозапису вбачається, що запис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 знаходився поза межами автомобіля, а сам автомобіль перебуває у нерухомому стані, початок запису об 00:49:28 01.08.2025 року завершено об 01:28:46 01.08.2025 року. Записи цього проміжку є безперервні. Із відеозаписів вбачається, що об 00:49:28 01.08.2025 року ОСОБА_1 знаходиться поблизу нерухомого автомобіля Мерседес Віто, який не заведений, поруч перебувала цивільна дружина. Після пропозиції поліцейських, ОСОБА_1 погоджується проїхати на медичний огляд в лікарню. Після чого, службовим автомобілем поліції, об 00:58:22 01.08.2025 року ОСОБА_1 доставляють до приймального відділення Лубенської лікарні. ОСОБА_1 погоджується на проведення медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та перебуваючи у коридорі приймального відділення медичного закладу об 01:04:00 01.08.2025 року просить працівників поліції та лікаря надати сертифікат відповідності на спеціальний прилад для вимірів алкоголю «Драгер», нащо лікар відповів : «в мене хворий» і зайшов до свого службового кабінету. У продовж кількох хвилин, зокрема о 01:07год. 01.08.2025 року, 01:08год. 01.08.2025 року, 01:10год. 01.08.2025 року ОСОБА_1 каже що готовий пройти огляд, однак просить надати сертифікат відповідності на спеціальний прилад для вимірів алкоголю «Драгер», однак поліцейські на це не зважають, лікаря поруч не має, і о 01:21год. 01.08.2025 року один працівник поліції наказує іншому писати протокол за відмову від проходження огляду і передає службовий планшет для заповнення електронного варіанту, в подальшому ж о 01:24год. 01.08.2025 року поліцейсський каже «я Вам пред`являти сертифікат не буду». ОСОБА_1 стверджує, що знаходився в лікарні, мав намір пройти такий огляд, але чомусь його до лікаря працівники поліції не завели. Подальша перепалка між працівниками поліції та ОСОБА_1 зводиться до того, що останній вже наполягає на проведенні запропонованого поліцейським медичного огляду, однак працівники поліції не реєструють в медичному закладі своє направлення, тим самим проявляють бездіяльність та позбавляють можливості проведення такого огляду. Через деякий час ігнорування прямого обов`язку організації медичного огляду, працівник поліції, мовчки складає на планшеті протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, суд звертає увагу і на те, що права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, поліцейським були роз`яснені ОСОБА_1 після фактичного складання протоколу.

Таким чином поліцейський СРПП Лубенського РВП Федоренко Б.І., хоча і забезпечив доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я службовим автомобілем, однак подальший свій обов`язок щодо організації та здійснення в його присутності такого огляду лікарем медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння за направленням не виконав, відповідне направлення на огляд в лікарні не зареєстрував, що в свою чергу унеможливило початок огляду, а вимогу ОСОБА_1 надати сертифікати відповідності на вимірювальну техніку (прилад Драгер) були розцінені, як ухилення від проходження огляду, при тому що використання у даних відносинах сертифікованої та повіреної вимірювальної техніки чітко передбачено ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ст. 266 КУпАП, п.10 Порядку та п.5 розділу ІІ, п.2 розділу ІІІ діючої Інструкції. Суд звертає увагу на те, що водій має право вимагати від інспектора предявити свідоцтво про повірку та сертифікат відповідності на алкотестер "Драгер", інспектор поліції зобов`язаний пред`явити ці документи на вимогу водія, оскільки ці документи підтверджують, що пристрій є сертифікованим та справним, і може використовуватися для перевірки, і лише у такому випадку перевірка правильності даних на документах (відповідність моделі приладу) гарантує, що результати будуть точними, тим самим водій реалізуєте своє законне право контролювати законність проведення перевірки.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 01.08.2025 року, що заповнене о 00 год. 50 хв. поліцейським СРПП Лубенського РВП сержантом поліції Федоренком Б.І. містить інформацію про виявлені поліцейським у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 ознаки сп`яніння : запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. З огляду на що є не зрозумілим ознаки якого сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) виявлено у ОСОБА_1 . При цьому зазначені поліцейським ознаки сп`яніння у направленні, різняться із зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення (у направленні вказано: запах з порожнини рота, а у протоколі - запах алкоголю з порожнини рота, у направленні вказано: почервоніння обличчя, а у протоколі вказаної ознаки не зазначено). Окрім того оглядачи відеозапис, встановлено, що відсутні і такі ознаки як «порушення мови та порушення координації рухів». Окрему увагу суд звертає і на запис поліцейського у направленні, а саме «водій у законному порядку від проходження відмовився».

Рапорт поліцейського СРПП Лубенського РВП сержанта поліції Федоренка Б.І., котрий наявний у справі, не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки сам по собі він не є підставою для притягнення до відповідальності, для цього складається протокол про адміністративне правопорушення, згідно з статтями 251 та 254 КУпАП, і за своєю природою рапорт не є доказом в розумінні вимог КУпАП.

У судовому засіданні поліцейський Федоренко Б.І. пояснив, що справді чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду не було, сертифікат відповідності на вимірювальну техніку (прилад Драгер) надати не могли так його не було у лікарні, пояснити чому відеозапис починається не з моменту, коли було виявлено автомобіль Мерседес Віто д.н.з. НОМЕР_2 під час керування ОСОБА_1 , відсутній і момент зупинки вказаного транспортного засобу, пояснити не зміг.

Вказані обставини не можуть бути перевірені судом, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо події правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02), пункт 1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року (заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості.

За змістом вказаної статті особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Суддя не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з частиною 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суддя не може залишити без уваги частину обставин вказаних особою що притягується до адмінстративної відповідальності, лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З досліджених судом доказів, в суду сформувалися обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю доказів фактичних обставин вчинення ним правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

З огляду на вищенаведене, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у даному випадку відсутні.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо обставин події, не доведено достатніми доказами, що є підставою для закриття провадження у справі, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 254, 256, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Г.М. Гуменюк