ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1494/25 Головуючий суддя І інстанції Стригуненко В. М.
Провадження № 33/818/1496/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С. за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Пасічника Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пасічника Т.В. на постанову судді Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП та на нього, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 01.05.2025 о 13.20 год. за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Мілова, вул. Шкільна, 1, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем «FORD EXPLORER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п. 10.9 ПДР не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом не переконався у тому, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований службовий транспортний засіб автомобіль «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, та, в порушення вимог п. 2.10.»а» ПДР, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП. В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди за його участю, 01.05.2025 року о 13.20 год. за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Червона Гірка, вул. Донецька, 6, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вжив алкоголь, чим порушив вимоги п. 2.10.»є» правил дорожнього руху: «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі….»

В своїй апеляційній скарзі захисник Пасічник Т.В. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити за малозначністю, за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, за ч.4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не помітив того, що здійснив наїзд на службовий автомобіль працівників поліції, а тому і залишив місце ДТП. Поряд з цим вказував на те, що матеріали справ не містять доказів вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення ДТП. Також вказував на протиріччя допущені працівниками поліції під час складення протоколу за ст. 124 КУпАП, а саме щодо невірного зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення. Крім того зазначав, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Поряд з цим, захисник Пасічник Т.В. просив поновити йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року, посилаючись на те, що повний текст постанови ОСОБА_1 не отримував, а зі змістом оскаржуваної постанови захисник ознайомився лише 07.08.2025 року через засоби електронного зв`язку. ОСОБА_2 в день її проголошення вручено не було, і станом на момент подання апеляційної скарги не отримано, а з повним текстом постанови останній зміг ознайомитися лише 02.10.2023 року у Єдиному реєстрі судових рішень.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Поряд з цим належить врахувати, що апелянт пропустив лише 5 днів на оскарження цієї постанови.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Пасічника Т.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Пасічник Т.В. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак на час апеляційного розгляду виконує обов`язки військовослужбовця щодо захисту Батьківщини, а тому не має можливості приймати участь в судовому засіданні та просив розглядати апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю його захисника адвоката пасічника Т.В.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Пасічника Т.В., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 10.9, 2.10А, 2.10Є.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться у: протоколах про адміністративні правопорушення; наказ заступника начальника ГУНП в Харківській області Салтовця С. про закріплення службового автомобіля; відеозаписах з відеореєстраторів працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317170 від 01.05.2025 (арк. 1), 01.05.2025 року водій ОСОБА_1 в Харківській області, Ізюмський район, с. Мілове, вул. Шкільна, 1, скоїв дорожньо-транспортну пригоду після чого вжив спиртні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору відмовився під відеозапис.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317123 від 01.05.2025 (арк. 2), 01.05.2025 року водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не реагував на її зміну, здійснюючи рух заднім ходом не переконався, що це буде безпечно внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований службовий транспортний засіб «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками чим порушив п. 10.9 ПДР.

Крім того, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317142 від 01.05.2025 року (арк. 3), ОСОБА_1 01.05.2025 року в с. мілове, вул. Шкільна, 1 керуючи автомобілем скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме скоїв наїзд на службовий транспортний засіб «Рено», після чого залишив її.

ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цих протоколів, про що свідчать його власноручні підписи у цих протоколах у відповідних графах.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис за участю ОСОБА_1 .

З відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції після складення протоколів про адміністративні правопорушення, ознайомили ОСОБА_1 з ними та роз`яснили йому їх зміст та останній особисто власноручно підписав ці протоколи та отримав їх копії.

Такі відомості свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього працівниками поліції 01.05.2025 року було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, вилучення речей і документів, у тому числі посвідчення водія, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці дії, або до суду.

Належить взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженими державою особами і дії посадових осіб які їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому чинним КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_3 та його захисника, а також відсутність відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цих протоколах відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту щодо отриманої заяви, яка зареєстрована в ЄО за № 4672 (арк. 7), вбачається, що 01.05.2025 року о 13:45 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.05.2025 року о 13:44 за адресою: Ізюмський район, с. Мілове, вул. Шкільна, 1 повідомив ПОГ, 5 хв. тому у службове ТЗ рено держ.номер 2416 здійснило наїзд невідоме військове ТЗ, яке з місця скрилось в невідомому напрямку. Заявник ОСОБА_4 .

Відповідн до відомостей наказу заступника начальника ГУНП в Харківській обалсті (арк. 16-17), за капітаном поліції ОСОБА_5 закріплений автомобіль «Рено Дастер», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до письмових пояснень працівника поліції ОСОБА_4 (арк. 10), він 01.05.2025 року знаходився на робочому місці. Де він разом з іншим працівником поліції близько 12:00 год. поїхали виконувати службове завдання в с. Мілове, де близько 12:30 год. вони зайшли до магазину за адресою: АДРЕСА_2 . Автомобіль він припаркував з лівої сторони під забор в 10 метрах від магазину. В цей час до магазину під`їхало військове авто та в магазин зайшов військовий, де скупився та поїхав на авто в невідомому напрямку. Після чого, як він з іншим працівником поліції виконали свої службові обов`язки, вони вийшли з магазину до службового авто та помітили, що на службовому автомобілі Рено на правій двері та крилі вм`ятина та счесана фарба. Хто це зробив йому не відомо. Вважав, що ДТП спричинив військовий, який під`їжджав до магазину. Зазначив також, що на місці пошкоджень вбачаються сліди від синьо-зеленої фарби.

Відповідно до відомостей відеозапису з відеореєстратора, який перебував в салоні службового автомобіля (арк.27), вбачається, що службовий автомобіль припаркований на проїжджій частині зліва біля багатоповерхового дому, на першому поверсі якого розташований магазин. Біля цього магазину також припаркований військовий автомобіль зеленого кольору. Також відеозапису вбачається, що з магазину вийшов чоловік у військовій формі, сів за кермо цього автомобіля та почав рух заднім ходом у бік припаркованого поліцейського автомобіля. Проїжджаючи заднім ходом праворуч від поліцейського автомобіля, військовий автомобіль здійснив наїзд на припаркований автомобіль працівників поліції від чого автомобіль працівників поліції шелохнувся. Після цього військовий автомобіль загальмував та зупинився. Потім військовий автомобіль проїхав вперед кілька метрів та зробив маневр, під`їхавши ближче до бардюрного каменю праворуч проїжджої частини. Після цього він зупинився, та почав рух заднім ходом та проїхав біля припаркованого поліцейського автомобіля.

Такі відомості вочевидь свідчать про те, що військовослужбовець, який керував автомобілем заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль працівників поліції, та помітив це, оскільки намагався від`їхати від припаркованого автомобіля поліції, а після цього залишив місця події.

Крім того, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції (арк. 26) вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що здійснив наїзд на автомобіль працівників поліції та вказував про обставини здійснення дорожньо-транспортної пригоди, та визнав що краще би він залишився на місці пригоди, а не залишав його.

Отже з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної події та визнав, що залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 особисто неодноразово зауважував працівникам поліції про те, що він дійсно вживав алкогольні напої, однак він їх вживав саме після ДТП у себе вдома. Поряд з цим з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції також вживав алкогольні напої.

Крім того, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 категорично відмовився.

Належить врахувати, що з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду, щоб останні не складали стосовно нього протоколи про адміністративні правопорушення, однак працівники поліції категорично відмовились від цього та роз`яснили йому про кримінальну відповідальність за такі дії.

Враховуючи що ОСОБА_1 , намагався пропонувати поліцейським неправомірну вигоду, щоб вони не складали стосовно нього протоколи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній розумів, що за дії які він вчинив передбачена відповідальність та намагався уникнути цієї відповідальності, що свідчить про наявність умислу в його діях.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що останньому було зрозуміло.

Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП.

Крім того, з відомостей відеозаписів вбачається, що за кермо військового автомобіля сідав чолові у військовій формі. Під час спілкування з ОСОБА_1 , останній був одягнутий також у військову форму. Поряд з цим, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував та визнавав, що саме він керував автомобілем.

Такі відомості, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем здійснив наїзд на службовий автомобіль працівників поліції та залишив місце пригоди, а також вживав алкогольні напої до приїзду працівників поліції.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції допитаний працівник поліції, який пояснив, що службовий автомобіль є новим та застрахованим, та перебуває на балансі МВС.

Поряд з цим, відповідно до відомостей наказу заступника начальника ГУНП в Харківській області (арк. 16-17) вбачається що автомобіль «Рено» 2021 року виготовлення є службовим, що свідчить про те, що ремонт цього автомобіля буде здійснюватися на станція технічного обслуговування, яка займається ремонтом безпосередньо автомобілів МВС України, а тому твердження про малозначність цього правопорушення є необґрунтованим.

Крім того, в своїх письмових поясненнях працівник поліції, який складав протокол за ст. 124 КУпАП ОСОБА_6 зазначив, що в ході складення електронного протоколу на службовому планшеті відбулась технічна помилка, а саме: місце скоєння та місце складення проставилося автоматично та внести зміни не виявилося можливим, так, як на місці складення був поганий мережевий зв`язок.

Такі відомості вочевидь вказують на допущену працівником поліції описку щодо місця скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи відомості цих письмових пояснень працівника поліції, дійшов висновку, що існування зазначеної описки у цьому протоколі не спростовує фактичних обставин події, які зафіксовані саме у цьому протоколі.

Поряд з цим, належить врахувати, що в схемі місця ДТП, яку складав саме працівник поліції ОСОБА_6 зафіксована адреса, саме с. Мілове, Ізюмського району Харківської області, що вочевидь свідчить про необґрунтованість таких тверджень апелянта.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 10.9 ПДР України, порушення правил руху ТЗ заднім ходом.

Відповідно до вимог п. 2.10Є ПДР України, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі.

Відповідно до вимог п.2.10А ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишитися на місці пригоди.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 10.9, 2.10Є, 2.10А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст. 122-4, 124 та ч.4 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Пасічника Т.В. про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року задовольнити, поновивши йому цей строк.

Апеляційну скаргу захисника Пасічника Т.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков