ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2670/25 Справа № 199/2359/25 Суддя у 1-й інстанції - Конєєва В.В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 14.02.2025року о 01-50год. в м.Дніпро, вул.Марії Лисиченко водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився із застосуванням приладу алкотестер DRAGER 0551, результат - 1,24 проміле, що зафіксовано на бодікамери №471055, №470612, водія відсторонено від керування згідно ст.266 КУпАП, чим порушив п.2.9-а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої, прийнятої з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не взяв до уваги долучений відеозапис працівників поліції та підійшов формально до вивчення справи.

Вказує, що долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції не підтверджено зупинку транспортного засобу; пояснення свідків до матеріалів справи з цього приводу також не долучено.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції Кузьміним Д.В. було самостійно долучено відеозапис руху транспортного засобу без ідентифікації пристрою, яким проводився відеозапису, що є грубим порушенням ст. 251 КУпАП.

Зазначає, що працівниками поліції не було повідомлено апелянта про проведення будь-якої відеозйомки на бодікамеру; не долучено відеозапис на підтвердження процедури проходження ним огляду з метою виявлення стану сп`яніння; та не було роз`яснено права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у томі числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням конституційних прав та права на захист;

Звертає увагу на практику апеляційного суду у справі №344/8791/22, відповідно до якої відсутність законних підстав для зупинки автомобіля є підставою вважати неправомірними всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі, а тому є протиправною сама процедура огляду водія; та також на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №524/832/17, де зазначено, що однією з підстав (в сукупності) для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути неповідомлення про проведення зйомки на боді-камеру, та що зйомка події має здійснюватися працівниками поліції безперервно.

Враховуючи наведене ОСОБА_1 просить постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 вересня 2025 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт поліцейського; відеозапис з нагрудної камери поліцейського; висновок щодо результатів медичного огляду №3257 від 14.02.2025.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246263 від 14.02.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, 14.02.2025 о 01:50:00 хвилин, м. Дніпро, вул. М. Лисаченко, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестер DRAGER 0551. Результат - 1,24 проміле. Огляд зафіксовано на нагрудні відеореєстратори №471055, №470612. Водія відсторонено від керування згідно ст.266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9-а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено надасть у суді.

Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи, про що у відповідній графі міститься власноручний підпис (а.с.1).

Згідно рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП, 14.02.2025 у складі Легіону-115 о 01.50 годин в м.Дніпрі, вул. Калинова, 70 було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 за допомогою Легіону-0015, згідно вимог ст. 35, 39 ЗУ Про національну поліцію. У водія транспортного засобу ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роті та порушення координації рухів. Водію запропоновано пройти огляд визначення стану сп`яніння у встановлену законом порядку, на що водій погодився. Результат огляду за допомогою алкотестеру Драгер позитивний 1, 24 проміле. На водія було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Транспортний засіб передбачено тверезому водію ОСОБА_3 , ПВ НОМЕР_2 (а.с.2).

Згідно Акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Огляд проведений за допомогою приладу Alkotest Drager ARHK-0551, результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,24‰. Огляд було зафіксовано на бодікамеру №470612, 471055. Акт підписаний старшим інспектором поліції, який його складав та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.3).

Відповідно до чеку Alkotest Drager 6820, тест № 3257, було проведено огляд водія ОСОБА_1 на перебування у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 1,24‰ (а.с.4).

Також працівниками поліції долучено до матеріалів справи один DVD+R диск з відеофайлом «export-vp6qu» з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.5).

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 470612 від 14.02.2025 тривалістю 02:04:36-02:43:42 зафіксовано, що на узбіччі дороги біля зупиненого автомобіля перебувають працівники поліції та, як потім буде встановлено водій ОСОБА_1 .

Працівник поліції до ОСОБА_1 :Водій, підходьте ближче. Згідно ст. 266 КУпАП та спільного наказу МВС та МОЗ, Вам пропонується пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер на місці зупинки, або у медичному закладі. Також Ви можете відмовитись від проходження огляду.

Водій ОСОБА_1 :Я згодний.

Далі на відеозапису зафіксовано процедуру проходження водієм ОСОБА_1 медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотеста Драгер: водій сам обрав мундштук, працівник поліції вставив його до приладу, зробив контрольний замір повітря (результат 0 проміле), потій ОСОБА_1 пройшов огляд, результат позитивний - 1,24 проміле.

Працівник поліції до ОСОБА_1 : Коли Ви останній раз вживали алкоголь?

О 02:06:30 годин водій ОСОБА_2 : Сьогодні.

Працівник поліції: Зрозуміло. Ви знаходитесь у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду в шість разів перевищує допустиму норму. Ви згодні з результатом?

ОСОБА_1 о 02:07:09 годині: Да.

Працівник поліції:На Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Надайте будь ласка посвідчення водія та документи на транспортний засіб для складання матеріалів.

Водій ОСОБА_1 сів на водійське місце автомобіля, дістав необхідні документи та передав їх працівнику поліції.

Працівник поліції: Що ж Ви в стані алкогольного сп`яніння сіли за кермо?

ОСОБА_2 о 02:09:10 годині: Напарника везу додому.

Поряд з автомобілем ОСОБА_1 перебуває чоловік, який на запитання поліцейського чи він є пасажиром даного транспортного засобу відповів:Так.

Працівник поліції до ОСОБА_1 :У Вас є знайомий тверезий водій?

ОСОБА_1 :Да, зараз зателефоную.

Працівник поліції:Дзвоніть, нехай приїжджає, інакше ми евакуюємо машину. Сідайте в автомобіль, грійтеся та чекайте оформлення адміністративних матеріалів.

ОСОБА_1 :Хлопці, давайте побєсєдуєм...

Працівник поліції: У нас ведеться відеофіксація, домовитись не вийде. Зараз складено протокол і направимо в суд. Чекайте оформлення матеріалів і викликайте тверезого водія.

Далі на відеозапису зафіксовано складання працівниками поліції адміністративних матеріалів та ознайомлення з ними ОСОБА_1 .

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 471055 від 14.02.2025 тривалістю 02:04:07-02:07:15 зафіксовано дані, аналогічні тим, що наведені вище з нагрудної камери працівника поліції № 470612.

За клопотанням інспектора поліції Кузьміна Д.В. до матеріалів провадження було долучено відеозапис від 14.02.2025 тривалістю 01:49:16-01:50:16 годин з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції на якому зафіксовано, що працівники поліції переслідують автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого на вимогу зупинився на узбіччі. Також зафіксовано, що працівники поліції підходять до зупиненого транспортного засобу та починають спілкуватися з водієм (а.с.34-35).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах провадження, апеляційний суд вважає, що вони у сукупності відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також слід зауважити, що фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не містить факту зупинки транспортного засобу, на переконання апеляційного суду хоча і є слушними, проте такий недолік не можна вважати істотним, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи. При цьому інспектором поліції під час розгляду справи судом першої інстанції до матеріалів провадження було долучено відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 14.02.2025 о 01.50 годині транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 та факт зупинки його працівниками поліції.

Також є неспроможним твердження апелянта про те, що долучення працівником поліції до матеріалів справ відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, згідно ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

За ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Враховуючи надані законодавцем (ст. 255 КУпАП) уповноваженим посадовим особам органів Національної поліції повноваження на збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення, зокрема за ст. 130 КУпАП, поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП Кузьміним Д.В., в межах своїх повноважень та відповідно до вимог закону, було долучено до матеріалів справи щодо ОСОБА_1 відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, на якому зафіксовано факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його зупинки інспектором поліції.

Також слід визнати безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що до матеріалів справи не було долучено пояснення свідків.

У відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку огляд водія ОСОБА_1 фіксувався на бодікамери працівників поліції, тож не було підстав для запрошення свідків для проведення даної процедури, що цілком узгоджується з приписами вищезазначеної норми закону.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 вересня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а оспорює належність на допустимість доказів вчинених правопорушень.

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що працівниками поліції не долучено відеозапис на підтвердження процедури проходження ОСОБА_1 огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, є надуманими, оскільки наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції № 470612 та № 471055 зафіксовано процедуру проходження водієм ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою алкотестера Драгер (а.с.5).

Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням процесуальних прав, апеляційний суд зауважує, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України роз`яснюються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, що і було зроблено працівниками поліції. При цьому ОСОБА_1 після ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, підписав його без жодних клопотань чи зауважень, зокрема і щодо розсунення йому процесуальних прав.

Є надуманими і твердження апелянта про порушення працівниками поліції вимог закону, які полягають у не попередженні ОСОБА_1 про здійснення ними відеофіксації події.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України Про національну поліцію, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Враховуючи, що законодавцем не передбачено обов`язку працівника поліції попереджати водія про здійснення відеофіксації події на нагрудну камеру, апеляційний суд відкидає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині як такі, що не заслуговують на увагу.

При цьому посилання апелянта на певні рішення інших апеляційних судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й те, на яке посилається апелянт (№ 344/8791/22), не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №524/832/17, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 вересня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО