П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , працюючої ФОП « ОСОБА_1 », психолога, за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

встановив:

03.10.2025 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №173583 від 26.09.2025 вбачається, що 26.09.2025 о 19:20 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснювала дії психологічного насильства, а саме словесно ображала свого чоловіка ОСОБА_2 нецензурною лайкою у присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 /15 років/та ОСОБА_4 /7 років/. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, не визнала. Пояснила, що між нею та її чоловіком 26.09.2025 виник побутовий конфлікт, під час якого її чоловік з незрозумілих для неї причин викликав поліцію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , суддя приходить до наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

У свою чергу, обов`язковою ознакою фізичного насильства є, зокрема, насильницькі дії.

Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів того, що конфлікт, який виник 26.09.2025 о 19:20 год за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав ознаки домашнього насильства.

Так, судом в ході розгляду справи не отримано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила такі дії, якими потерпілій ОСОБА_2 та їх малолітнім дітям було завдано шкоди їх психічному здоров`ю, чи у них виникли побоювання за свою безпеку.

В самому протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , не стверджується про безумовне заподіяння психологічної шкоди здоров`ю потерпілого.

На переконання суду, події, які мали місце 26.09.2025 о 19:20 год за адресою: АДРЕСА_1 , між дружиною ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_2 , є побутовим конфліктом.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №173583 від 26.09.2025 та отримані в ході розгляду справи докази не спростовують зазначених вище висновків суду.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом, яким було складено протокол про адміністративні правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що 26.09.2025 ОСОБА_1 вчинила протиправні дії, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст.7, 173, 245, 247, 280 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Суддя О.В.ГОЛЯНА