Справа № 758/8759/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

13 жовтня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року о 07 годині 30 хвилин, у м. Києві, по вул. Електриків, 4, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, прилад ARGL - 0246 тест 4511. Результат позитивний - 0.29‰, що зафіксовано на бк 470780, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Онопрієнко З.В. в судовому засіданні провадження по справі просила закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначила, що ОСОБА_1 стверджує, що не керував транспортним засобом, а саме вантажним автомобілем марки DAF XF 105.460 номерний знак НОМЕР_2 приблизно з 22.00 год. 18.05.2025 до 07.30 год. 19.05.2025, тобто до часу зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній працює в ТОВ «СОБІ».

18.05.2025 року близько 21.00 год. керуючи вантажним автомобілем марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 їхав на роботу.

По дорозі заїхав на мийку, яка розташована за адресою: м.Київ, вул. Степана Бандери, 16А помити автомобіль.

Через 25-30 хвилин виїхав з мийки в напрямку роботи, проїхав 2 кілометри по вулиці Електриків в місті Києві.

Двигун перестав працювати, почав розбиратися, автомобіль не заводився про що повідомив в телефонному режимі ОСОБА_2 , слюсаря, вирішив ночувати в автомобілі в спальнику так як була вірогідність, що зіллють бензин.

Залишився ночувати в автомобілі. Вранці близько 05.00 зателефонував слюсарю, який приїхав з метою ремонту автомобіля. Близько години намагалися завести автомобіль, однак без результату.

Вирішив викликати з роботи тягач буксирування. На дорозі не було забороняючого знаку «Рух з причепом заборонено».

Близько 06.00 год. за автомобілем марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 припаркувався на узбіччі автомобіль Бетонозмішувач (Міксер) та одночасно перед автівкою припаркувався поліцейський автомобіль з якого вийшли два поліцейських та направилися до водія автомобіля бетонозмішувача. Я почув гучно лайку з якої зрозумів, що поліцейські пропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився. Ще зрозумів, що у поліцейських не було приладу ДРАГЕР і вони почали телефонувати комусь, щоб його привезли.

В цей час до ОСОБА_1 ( близько 06.30) під`їхав слюсар ОСОБА_2 і почав дивитися автомобіль. Хвилин через 15-20 під`їхав інший поліцейський автомобіль, який припаркувався вже перед автомобілем марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 , з якого вийшли 2 поліцейських в руках в одного був чорний чемоданчик.

Вони направилися до іншого автомобіля.

ОСОБА_1 в цей час перебував біля свого транспортного засобу. Через хвилин 10 до нього підійшов поліцейський і запитав причину зупинки повідомивши про те, що зупинка в даному місці заборонена. ОСОБА_1 пояснив, що зламався автомобіль, наразі з`ясовують причину із слюсарем. Поліцейський запитав, чому не включена аварійка та при цьому висловив підозру, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої і запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 пояснив поліцейському, що зараз автомобіль припаркований, натомість поліцейський пояснив, що якщо ввімкнений двигун, то вважається, що автомобіль в русі. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 надав документи про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія. В цей час слюсар повідомив, що треба тягач і поїхав на роботу. ОСОБА_1 помив руки та підійшов на вимогу до поліцейського авто.

Поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що ОСОБА_1 погодився. Продув трубку Драгера, результат виявився позитивний - 0,29 проміле.

Поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повідомили, що розгляд буде розглядатися в Подільському районному суді міста Києва за викликом. Спочатку мали намір відсторонити від права керування, натомість згадали, що автомобіль несправний. Видали тимчасовий талон та сказали поставити підписи в протоколі, бо в іншому випадку будуть вимушені викликати евакуатор за гроші ОСОБА_1 .

Зазначила, що з дослідженого захисником технічного запису поліцейських (б/к 470780), вбачається факт знаходження транспортного засобу біля узбіччя, без фіксування його руху.

З наданого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки поведінка останнього відповідає обстановці, він чітко відповідає на питання поліцейського тощо.

В матеріалах справи взагалі відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом чи факт зупинки вказаного транспортного засобу.

Більше того, не містить відеофіксація і перебування ОСОБА_1 , за кермом будь якого транспортного засобу.

Поліцейським Яценку О.В., як вбачається з відеозапису, взагалі не роз`яснюються його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України або порядок проходження огляду на стан сп`яніння, отже не містить повну процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративні матеріали, складені 19.05.2025 р. стосовно ОСОБА_1 , містять суттєві суперечності, зокрема, з відеозаписів події вбачається, що о 07 год.42 хв. 18 сек. ОСОБА_1 розпочав процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, однак, на роздруківці результатів застосування приладу Драгер зафіксовано час, який передував початку огляду, а саме: 07 год.40 хв.

Також звертала увагу суду на те, що огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу алкотестер Драгер 6820 з порушеним терміном калібрування, встановленим заводом-виробником, то його результати є сумнівними. Враховуючи те, що співробітником поліції застосовано прилад «Drager Alcotest 6820» з порушенням 6-ти місячного строку з дати його останнього калібрування, існують обґрунтовані підстави вважати, що видані приладом «Drager Alcotest 6820», дані щодо результату огляду на стан сп`яніння, можуть бути невірними, а відтак вказаний чек не може вважатися належним та допустимим доказом. Посилаючись на вищевикладене просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя дійшов висновку про таке.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 (абз. 3,4) постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із подальшими змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а сформульовано правовий висновок про те, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог пункту 2.5 ПДР, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Водночас ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частинами 2, 3 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, особа реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пунктом 2.5 яких зобов`язано водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що події відбуваються 19 травня 2025 року о 07 год. 41 хв. Працівник поліції, стоячи біля ОСОБА_1 зазначає: «Я старший інспектор сектору безпеки дорожнього руху пропоную Вам пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер. Володимирович, згідні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння?».

На що ОСОБА_1 відповідає: «Ну а чого не згідний, давай?».

Далі працівник поліції пояснює ОСОБА_1 : «Допустима норма 0,20 проміле. Чи це може у Вас парфум чи одеколон, не знаю…»

Далі інший працівник поліції дає оглянути ОСОБА_1 трубочку, яка герметично запакована, одночасно запитуючи його чи вживав він «щось» вчора, на що ОСОБА_1 кивнув головою «ні» та далі зазначає: «Запашок я теж чую».

Так, працівник поліції здійснює контрольний забір повітря на приладі Драгер його використанням. Вказує: «Йде аналіз, бачте, забір повітря алкоголю немає». «До щелчка дуєте, не пририваєте повітря».

Так, на 01 хв. 13 сек. відеозапису ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно протоколу серії ЕПР1 №334924 від 19 травня 2025 року о 07 годині 30 хвилини, у м. Києві, по вул. Електриків, 4, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, прилад ARGL - 0246 тест 4511. Результат позитивний - 0.29‰, що зафіксовано на бк 470780, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, який досліджений судом, неможливо визнати у якості належного доказу на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки на вказаному відеозаписі момент зупинення транспортного засобу та керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований, як і твердження останнього про факт вчинення відповідних дій.

Таким чином, належних доказів того, що ОСОБА_1 19 травня 2025 року о 07 годині 30 хвилини, у м. Києві, по вул. Електриків, 4, керував вантажним транспортним засобом марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 , до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №334924 від 19 травня 2025 року не надано і при розгляді справи не встановлено.

Виконання ОСОБА_1 функції водія транспортного засобу марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 , не підтверджена належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що є колегою по роботі ОСОБА_1 , працюють на ТОВ «Собі». Повідомив, що ввечері, близько до ночі зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що не їде машина по дорозі на роботу, де саме не говорив, але з контексту розмови зрозумів, що це не далеко від бази на Подолі. Питав, що робити, враховуючи пізній час доби, він повідомив щоб ОСОБА_1 або її залишав, або ночував в ній. Як вранці з`ясувалося, він залишився ночувати. Зранку подзвонив, сказав, що він на тому ж місці чекає допомогу та діагностику. Він поїхав близько 7-ї ранку, прибув на місце стоянки, стояла машина, ОСОБА_1 , а поряд з ним автомобіль (Бетономішалка) та поліція.

Автомобіль працівників патрульної поліції був розташований між автомобілем ОСОБА_1 та автомобілем (Бетономішалкою). ОСОБА_1 стояв сам, в цей час працівники поліції спілкувалися з водієм автомобіля (Бетономішалки), він з ОСОБА_1 подивилися на його машину, з`ясували причину, це приблизно зайняло 50 хв., проблеми були з компресором, потрібен був тягач. Зазначив, що поїхав за тягачем, до місця де вони були під`їхала ще одна машина, яка стала перед автомобілем ОСОБА_1 з якої вийшли працівники поліції та пішли з чорним чемоданчиком з Драгером до водія автомобіля (Бетономішалки). Пізніше, ці поліцейські спитали документи у ОСОБА_1 , який почав з ними про щось спілкуватись, а він поїхав за тягачем, оскільки його це не стосувалося. В той же день від ОСОБА_1 дізнався, що його «задули» та встановили , що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом, але з точки механічної частини це неможливо, тому що в такому стані транспортним засобом неможливо керувати.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 зазначив, що працює разом з ОСОБА_1 19 травня 2025 року о 08 годині дізнався від механіка, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть зламаний по вул. Електриків та йому потрібно поїхати та відбуксирувати його на базу. Близько 09 прибув на місце зупинки та побачив, що стоїть обломаний автомобіль зі слів, звечора. Вони його зачепили та відбуксирували на базу, з ОСОБА_1 не розмовляли, запаху алкоголю від нього не відчував в кабіну ОСОБА_1 не залазив, пляшок з-під алкогольних напоїв не бачив.

Згідно долученого захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Онопрієнко З.В. наряду-замовлення на технічне обслуговування ТЗ/2025 від 18.05.2025 року, засвідченого головним механіком ОСОБА_4 , з 18 травня 2025 року по 22 травня 2025 року, автомобіль марки «DAF», номерний знак (реєстраційний номер), моделі «XF105.460», номерний знак НОМЕР_2 був в несправному стані і самостійно рухатися не міг. Дата заїзду - 19.05.2025 року, дата виїзду - 22.05.2025 року.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»).

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно приписів ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність в справі беззаперечних доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння або яка відмовилась від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст.130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, з досліджених відеозаписів із нагрудних камер поліцейських не встановлено доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Наведене указує на неналежність відеозапису, як доказу вини що ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

З досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що поліцейські підходять до автомобіля який не рухався, двигун не працював, автомобіль був припаркований на обочині і біля якого знаходився ОСОБА_1 . Співробітники поліції, повідомили, вбачають в нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння погодився.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Верховний Суд у справі 520/12362/18 від 19.11.2020 року зазначив що лише перебування особи у транспортному засобі у нетверезому стані не є підставою для притягнення до відповідальності, якщо відсутні докази, що вона керувала цим транспортом.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявність повторності притягнення протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи не містять і під час розгляду справи не встановлено та не підтверджено факт керування що ОСОБА_1 транспортним засобом, і так само не встановлено обов`язкову умову об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У справі«Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам«Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Щодо посилань захисника на те, що ОСОБА_1 не відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом, то такі не є тією безумовною підставою для визнання дій водія такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Позитивний результат огляду не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, та є нерелевантним доказом. Крім того, оскільки відсутній факт керування, у поліцейських були відсутні підстави для проведення такого огляду. Стан сп`яніння сам по собі не є адміністративним правопорушенням, якщо не доведено керування авто.

За таких обставин дії співробітників поліції в порушення вимог вищезазначених положень закону, містили формальний характер, поліцейськими не встановлено відомості, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однією з головних умов для огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатніх підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а й та обставина, що саме ця особа у такому стані керувала транспортним засобом.

Разом із тим працівниками поліції не було достеменно з`ясовано чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

Зазначення захисником у клопотанні про те, що огляд на стан сп`яніння був проведений 19 травня 2025 року, тобто більш, як через 6 місяців з дати останнього калібрування, а саме: 08.10.2024 суд відхиляє, з огляду на не відповідність зазначених тверджень наявним у справі доказам та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить один рік.

Матеріали справи, а саме, результати тестування на алкоголь, містять відомості щодо приладу та дати калібрування приладу Драгер, а саме, 08.10.2024. Отже, на дату проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням 19 травня 2025 року, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

Приймаючи до уваги наведене та відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

Керуючись ст. ст., ст.130, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя О. О. Денисов