КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/1402/25 Суддя І інстанції - Проць Т.В.
Провадження № 33/824/2927/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Стельниковича С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника - НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, 15.03.2025 року о 00 год. 20 хв. в м. Обухів по вул. Андрія Малишка, 5 ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Jeep АІ074ІІ з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, відмовилася, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Стельникович С.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 09.04.2025 та постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу і події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про невірне зазначення у протоколі та інших доданих до нього документах прізвища особи, на яку він складений.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія, від керування транспортним засобом, а також відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП, що зафіксовано на відео.

Апелянт зазначає, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не мала документу на керування транспортними засобами, а тому може нести відповідальність лише за ст. 126 КУпАП.

Також захисник вказує, що поліцейські як суб`єкт правозастосування склали протокол стосовно ОСОБА_3 , проте, самостійно не встановивши та не переконавшись, що остання дійсно керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про те, що огляд не проводився, який міститься у матеріалах справи, у даному випадку не має доказового значення для правильного вирішення справи, оскільки відповідно до п. 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані такого наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Інші докази по справі, зокрема письмове зобов`язання, направлення на огляд у медичний заклад, рапорт працівника поліції Точилкіна М.І. є похідними доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та її захисника Стельниковича С.А., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, вислухавши пояснення працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення останньоїдо адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення від 15.03.2025 серії ЕПР1 №271786, відеозапис та інші матеріали справи.

Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд, перерахувавши вказані докази, не надав їм належної оцінки.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частина 3 вказаної норми закону передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_2 полягає саме у відмові особи на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважав, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджено.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що в день подій у неї в гостях була кума. Почалась повітряна тривога і вона вирішила відвезти куму додому, бо її неповнолітній син був вдома один, і хвилювався. Вказує, що не заперечує, що під час руху їх зупинив патрульний автомобіль поліції. Не заперечувала, що в ході спілкування з працівниками поліції їй, хоч і не чітко, але, було запропоновано пройти тест на алкоголь на місці зупинки, на що вона погодилась, оскільки вона алкоголь не вживала, а запах алкоголю в автомобілі був від її куми, яка була поряд з нею. У працівників поліції не було в наявності алкотестеру, тому огляд на місці зупинки не проводився, а їй лише повідомили, що буде складено протокол за відмову від проходження огляду. На це вона заперечувала та разів п`ять просила поїхати до медичного закладу для проходження огляду, втім працівники поліції на це не реагували. При цьому, ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що під час оформлення матеріалів вона працівникам поліції надала посвідчення водія на прізвище « ОСОБА_4 », яке є її дівочим прізвищем, не дивлячись на те, що згідно паспорту, її прізвище давно « ОСОБА_5 ».

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, під час апеляційного розгляду заслухані пояснення поліцейського Обухівського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_6 , який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , який пояснив, що вони з напарником зупинили транспортний засіб, який рухався в комендантську годину. В ході спілкування з водієм, у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки або в медичному закладі. Огляду на місці не було, до лікарні не їхали, тому було складено протокол за п. 2.5 ПДР за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В якій саме формі була відмова водійки від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не зміг пригадати.

Працівник поліції пояснив, що безпосередньо у їхньому службовому транспортному засобі дійсно прилад «Драгер» був відсутній, адже, не в усіх патрульних автомобілях є «Драгер», при цьому, він не пам`ятав, чи висловлювала ОСОБА_2 бажання поїхати до медичного закладу для освідування чи ні.

Працівник поліції повідомив, що водійка пред`явила посвідчення водія, яке ними перевірялось на базі, у ньому було зазначено прізвище « ОСОБА_4 », саме тому на таке прізвище і складали протокол про адміністративне правопорушення, адже, дані посвідчення водія співпали з даними їхньої бази. Водійка навіть не вказувала, що її прізвище у посвідченні водія та у паспорті різне.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків.

З переглянутогопід час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , працівники поліції не повідомили водійку про виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, на початку спілкування з ОСОБА_2 , поліцейський залишив свою бодікамеру увімкненою в службовому автомобілі та продовжив спілкування з ОСОБА_2 на вулиці, у зв`язку з чим не лише не видно подій, що відбувалися (зважаючи на нічну пору добу), але й навіть не чути про що спілкується працівник поліції та з ким. Після того, як працівники поліції та ОСОБА_2 сіли до службового автомобіля, розпочалась процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зпереглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису, з тієї частини, що відтворюється, чітко встановлено те, що на момент зупинки транспортного засобу Jeep АІ074ІІ за кермом перебувала саме ОСОБА_2 , чим спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів керування транспортним засобом. Разом з тим, цим відеозаписом не зафіксовано факту відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто, не встановленопорушення останньоюп. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.Більш того, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не залучались і свідки.

Одних пояснень працівника поліції щодо факту відмови водійки від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду є недостатньо, адже, такі пояснення не знайшли свого підтвердження об`єктивним доказом у справі, а саме, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи за відсутності на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції факту відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не є належними доказами винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Згідно вимог п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Стельниковича С.А. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал