Провадження № 33/801/1100/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

20 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинський В.П.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Хоменчука Анатолія Олеговича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 320456 від 04.05.2025 року ОСОБА_1 , 04.05.2025 о 22 год 35 хв в м. Вінниці по просп. Юності, 44, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки під час безперервної відеофіксації на нагрудні бодікамери, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням захисник ОСОБА_1 - адвокат Хоменчук А.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана безпосередньо до суду першої інстанції 14 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Одночасно в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Хоменчук А.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що про дату, час та місце розгляду справу йому відомо не було, копію оскаржуваної постанови не отримував, дізнався про неї 07 жовтня 2025 року, а тому вважає, що вказані обставини беззаперечно перешкоджали йому вчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи скаржника з приводу поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Оскаржена постанова Вінницького міського суду Вінницької області щодо ОСОБА_1 була винесена 23 червня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції двічі направляв повістки про виклик до суду на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 , яка є єдиною адресою ОСОБА_1 , що наявна в матеріалах справи. Проте такі повістки повернулись до місцевого суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших даних про засоби комунікації з ОСОБА_1 (номер телефону, електронна адреса) матеріали справи не містять.

Отже судом першої інстанції здійснено усі можливі заходи для завчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення саме з моментом винесення постанови, доводи скаржника з приводу неможливості своєчасного оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року в зв`язку з отриманням її копії 07 жовтня 2025 року, за відсутності особливих і непереборних обставин, на увагу не заслуговують.

Отже, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Хоменчука А.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути заявнику у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Хоменчука Анатолія Олеговича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський