КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/3995/2025
справа №756/3188/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Федосєєва Євгена Олександровича на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №249906 від 18 лютого 2025 року 01:43 години, ОСОБА_1 18 лютого 2025 року о 00:45 годині, у м. Києві, проспект Степана Бандери, 21, керував транспортним засобом Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із згоди водія у медичному закладі у лікаря-нарколога за адресою м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20. Висновок лікаря 000701, результат позитивний, 1,43 проміле. Порушив вимоги пункту 2.9 (а) ПДР України.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з прийнятою постановою, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Федосєєвим Є.О., подано апеляційну скаргу що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів.

До протоколу не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, тому фабула, викладена у протоколі, не відповідає дійсним обставинам справи.

Суд першої інстанції не надав оцінку тому, що матеріали справи не підтверджують факт виявлення працівниками поліції та озвучення ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Долучені відеофайли до протоколу не містять обставин, з яких саме підстав ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд.

Протокол не містить виявлених ознак сп`яніння, відсутній акт огляду на стан сп`яніння.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять письмового направлення на огляд ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Звертає увагу, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та частина 6 статті 266 КУпАП передбачає проведення огляд у лікаря-нарколога у разі відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи у разі не згоди із його результатом.

Зазначає, що складення направлення на огляд водія у закладі охорони здоров`я є обов`язковим.

Всупереч вимогам пунктів 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я.

Відеофайл свідчить, що направлення водію ОСОБА_1 на огляд в медичному закладі не виписувалось і не вручалось.

Отже, працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув увагу, що матеріали справи та відеофайл не містять доказів роз`яснення ОСОБА_1 поліцейськими прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП

Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що датою його складення є 18 лютого 2025 року о 01:43 годині, проте із долучених із нагрудної камери відеозаписів убачається, що фактично працівник поліції роз`яснив права і обов`язки ОСОБА_1 вже після складання протоколу.

Вказує, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є недійсним, оскільки вимога про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікувальному закладі лише з використанням вимірювальної техніки типу "Драгер" є незаконною, оскільки лікар повинен провести такий огляд відповідно до вимог Інструкції, зокрема провести зовнішній огляд особи та відібрати біологічний матеріал.

Порядок медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння дотриманий не був, оскільки йому фактично не пропонувалось та не було відібрано зразки біологічного середовища.

Зазначає, що можливість застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів контролю типу "Драгер" Інструкцією не передбачено.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 лютого 2025 року не містить відомостей за допомогою чого встановлено стан сп`яніння.

Матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Суд першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, не дотримався вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу, оскільки призначення штрафу у грошовій сумі без визначення кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян не відповідає нормам КУпАП України. Крім цього, резолютивна частина постанови не містить відомостей про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на водії у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік. Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті, цей розмір визначається в неоподаткованих мінімумах доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі.

Мотивуючи наведеним, просить постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що оскаржувана постанова прийнята 23 червня 2025 року за відсутності адвоката Федосєєва Є.О. та ОСОБА_1 .

Копію оскаржуваної постанови від 23 червня 2025 року адвокат Федосєєв Є.О. отримав 02 липня 2025 року.

11 липня 2025 року адвокат Федосєєв Є.О. вперше звернувся із апеляційною скаргою на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Федосєєвим Є.О., повернуто у зв`язку із відсутністю договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Федосєєвим Є.О. та ОСОБА_1 .

Мотивуючи наведеним, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи установлено, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Матеріали справи не містять відомостей про направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 .

Згідно даних довідки про доставку електронного документу убачається, що копія постанови від 23 червня 2025 року у справі №756/3188/25 надіслана одержувачу Федосєєву Є.О. в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 02 липня 2025 року (а.с. 61).

Згідно даних відтиску Оболонського районного суду міста Києва 11 липня 2025 року адвокатом Федосєєвим Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вперше подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Федосєєвим Є.О., на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року повернуто особі, яка її подала (а.с. 91).

23 липня 2025 року адвокатом Федосєєвим Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подано апеляційну скаргу.

Установлено, що вперше із апеляційною скаргою адвокат Федосєєв Є.О. звернувся до суду протягом 10 днів з дня отримання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року.

З урахуванням наведеного, а саме: розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, подання апеляційної скарги протягом 10 днів із дня отримання копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд уважає, що з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та оскарження судових рішень, є доцільним поновити строк на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Федосєєв Є.О. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Федосєєва Є.О., суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у зв`язку із недотриманням підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України настає відповідальність за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із диспозицією статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або у разі відмови від проходження огляду для визначення такого стану.

У відповідності до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №249906 від 18 лютого 2025 року 01:43 години, ОСОБА_1 18 лютого 2025 року о 00:45 годині, у м. Києві, проспект Степана Бандери, 21, керував транспортним засобом Citroen Jumpy, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із згоди водія у медичному закладі у лікаря-нарколога за адресою м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20. Висновок лікаря 000701, результат позитивний, 1,43 проміле (а.с. 1).

Відповідно до даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000701 від 18 лютого 2025 року убачається, що 18 лютого 2025 року о 00:50 годині проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. За результатом проведеного огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Результат 1,43 проміле етанолу (а.с. 3).

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеофайл тривалістю 1 година 56 хвилин.

На відеофайлі зафіксовано перебіг подій із моменту зупинки транспортного засобу, спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції, проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, проведення огляду у лікаря-нарколога, складення відповідних матеріалів та ознайомлення ОСОБА_1 із матеріалами.

Відеофайл починається із моменту зупинки транспортного засобу.

На відрізку часу 09:34 інспектором поліції повідомлено ОСОБА_1 , що під час спілкування із ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. За результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду - результат огляду 1,4 проміле.

ОСОБА_1 не погодився із результатом проведеного огляду, погодився пройти огляд у лікаря-нарколога (12:16 хвилин відеозапису).

На відрізку часу 31 хвилин відеофайлу зафіксовано початок проведення огляду ОСОБА_1 .

На відрізку часу 40:20 зафіксовано проведення огляду у лікаря-нарколога на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Результат проведення огляду 1,43 проміле (41:05 хвилин).

На відрізку часу 1:15:00 ОСОБА_1 ознайомлено із положеннями статті 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП та із змістом складеного протоколу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Посилання скаржника на те, що резолютивна частина постанови не містить відомостей про визнання ОСОБА_1 , виним у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє та зазначає про таке.

Відповідно до окремих положень частини 1 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Установлено, що оскаржувана постанова суду першої інстанції відповідає вимогам, викладеним у статті 283 КУпАП.

Відсутність у резолютивній частині оскаржуваної постанови висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не впливає на висновки суду, зроблені під час розгляду справи та накладення стягнення.

Щодо посилань скаржника на те, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на водії у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, отже, при накладенні стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті, цей розмір визначається в неоподаткованих мінімумах доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі, апеляційний суд зазначає про таке.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року статтю 130 КУпАП викладено в такій редакції: Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -

тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки"

Із 01 липня 2020 року санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає, у тому числі, стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а не як помилкового зазначає адвокат у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Установлено, що на момент вчинення адміністративного правопорушення санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачала накладення стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (17 х 1000).

Отже, доводи адвоката Федосєєва Є.О. про те, шо накладення стягнення з вираженням у гривневому еквіваленті є порушенням положень КУпАП та не відповідає санкції статті, апеляційний суд відхиляє, оскільки розмір штрафу визначений відповідно до санкції статті.

Щодо тверджень скаржника про те, що ОСОБА_1 не ознайомлено із його правами, передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, апеляційний суд вказує, що такі доводи не відповідають відеозапису, оскільки на відрізку часу 1:15:00 ОСОБА_1 ознайомлено із змістом статтей 268 КУпАП та 63 Конституції України.

Щодо тверджень про те, що ОСОБА_1 ознайомлено із правами та обов`язками вже після складення протоколу, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Із даних переглянутого відеозапису убачається, що ОСОБА_1 ознайомлено із змістом статті 268 КУпАП.

Аналіз статті 268 КУпАП дозволяє зробити висновок, що права, визначені цією статтею, особа реалізовує під час розгляду справи уповноваженим на те органом.

Ураховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення є засобом фіксації певної події, а розгляд справи про вчинення адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП здійснюється судом, апеляційний суд уважає, що у цьому випадку не порушено права ОСОБА_1 на реалізацію останнім його прав.

Крім цього, із переглянутого відеофайлу убачається, що ОСОБА_1 ознайомлено із правами та обов`язками, визначеними статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, після чого ознайомлено останнього із змістом складеного протоколу.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про недійсність висновку №000701 від 18 лютого 2025 року, суд зазначає про таке.

Відповідно до окремих положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція):

I. Загальні положення

2. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

3. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

6. Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Із даних переглянутого відеозапису убачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не погодився із результатом проведеного огляду, після чого погодився на проходження огляду у лікаря-нарколога.

Згідно положень розділу ІІІ Інструкції, в редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення:

- Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове ( пункт 7);

- Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння ( пункт 8);

- Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Доводи скаржника про те, що лікар-нарколог не мав права використовувати при встановленні стану алкогольного сп`яніння прилад Драгер, а повинен був обов`язково відібрати біологічні зразки, є безпідставними.

Так, відповідно до пункту 7, 8 розділу ІІІ вищезазначеної інструкції, проведення лабораторних досліджень є обов`язкове лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

В цьому випадку огляд особи на стан сп`яніння проводився лікарем в закладі охорони здоров`я, лікарем встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та жодних порушень порядку проведення такого огляду виявлено не було.

Крім того, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 9 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року).

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права та наслідки відмови від проходження огляду апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду.

Твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, на що звертає увагу скаржник, є безпідставними, оскільки видача водію направлення на проходження огляду для визначення стану сп`яніння чинним законодавством не передбачена. Таке направлення оформлюється поліцейським виключно для лікаря закладу охорони здоров`я.

Із переглянутого відеозапису убачається, що працівником поліції направлення було складено та передано лікарю перед проведенням огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 лютого 2025 року складено на підставі акту №000701, складеному о 01 год. 05 хв. 8 лютого 2025 року, підстави уважати такий висновок недопустимим доказом ? відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом, оскільки доказами не підтверджені та їх сутність не є значимою для визначення законності прийнятої постанови, оскільки не впливають на можливість встановлення факту правопорушення, який передбачає настання юридичних наслідків.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції належним чином оцінено матеріали справи, надано оцінку доказам у справі, та за результатом розгляду справи прийнято законну постанову, отже апеляційну скаргу слід відхилити як необґрунтовану.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують на та їх правильність не впливають. Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не убачає.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Федосєєву Євгену Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Федосєєва Євгена Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК