ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2613/25 Справа № 214/8873/25 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним бухгалтером ДПП «Кривбаспромводопостачання», проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та накладеено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (сто сімдесят гривень). Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, як вбачається із протоколу про адміністративні правопорушення № 47021/04-36-04-15/191017 від 19 серпня 2025 року, який складено відносно ОСОБА_1 головного бухгалтера ДПП «Кривбаспромводопостачання», відповідно до якого виявлено несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ, організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), а саме встановлено несвоєчасно сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму ПДВ 2 514 292,95 грн. за період з 01.02.2024 по 09.07.2025, чим порушено п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та неправильно застосував норми процесуального і матеріального права. Вважає, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-2 КУпАП не є триваючим. Вказує, що закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП три місяці з дня вчинення правопорушення. Вважає, що суд безпідставно не застосував п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, який вимагає закриття провадження у разі спливу строків. Вважає, що протокол про правопорушення складено з порушенням не визначено конкретних дій, що становлять склад правопорушення, не встановлено вину ОСОБА_1 у несвоєчасній сплаті ПДВ. Вважає, що суд не врахував практику Верховного Суду (справи №804/401/17, №242/924/17) та позиції ЄСПЛ щодо значення строків давності.

Про день і час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлена належним чином. До суду не з`явилась клопотань про відкладення розгляду справи не недійшло.

За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність апелянта.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Щодо доводів апеляційної скарги, що вказане адміністративне правопорушення не є триваючим, а тому на момент складання адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув та провадження не могло бути розпочате, то суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

За своєю юридичною природою несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року (справа №804/401/17), триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Така позиція підтримується Верховним Судом і в подальших рішеннях, зокрема у постанові від 23 травня 2018 року в справі № 490/8624/15-а, постанові від 18 грудня 2019 року у справі №158/286/17, постанові від 25 березня 2020 року в справі №175/3995/17-ц, постанові від 19 травня 2020 року у справі №404/1794/16, постанові від 11 грудня 2018 року у справі №242/924/17.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено 14 липня 2025 року, виявлено правопорушення згідно Акту, протокол складено 19 серпня 2025 року, апеляційний суд вважає, що таке правопорушення можна вважати триваючим, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Доводи апелянта, про порушення вимог законодавства при складанні протоколу, є безпідставними, та повністю спростовується наявним у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 47021/04-36-04-15/191017 від 19 серпня 2025 року, який складено відносно ОСОБА_1 , він містить усі необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП, зокрема, і суть адміністративного правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на недійсність протоколу про адміністративне правопорушення та недопустимість долучених до нього матеріалів не є обґрунтованими. Зазначені міркування не підтверджуються доказами та не впливають на правову оцінку обставин справи.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Інших доводів у апеляційній скарзі не наведено, апелянт не оскаржує обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та не ставить під сумнів допустимість наявних у матеріалах справи доказів.

Доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.163-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя