Справа № 740/4809/25
Провадження № 3/740/1460/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Ващенко М.О., потерпілого ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16.08.2025 серії ВАД №457499, ОСОБА_1 16.08.2025 близько 16 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з сином ОСОБА_2 , хватав за руки, обмежував у користуванні вказаною квартирою, чим вчинив сварку психологічного та фізичне та економічне насильство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину заперечив та пояснив, що у 1982 році він, як працівник НВК "Прогрес" отримав службове житло - квартиру АДРЕСА_2 . У квартирі зареєстровані він з дружиною та діти: син ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 , які на даний час вже дорослі. Приватизували квартиру у 2020 році, за кожним по 1/4 частки. У цій квартирі син ОСОБА_3 не проживає з 1996 року, участі в її утримані та сплаті комунальних послуг не бере. Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини за 16.08.2025 дійсності не відповідають. Насправді, ОСОБА_3 привів невідому жінку на ім`я ОСОБА_4 та без згоди його і дружини намагався її вселити в свою кімнату, зазначаючи, що здав ОСОБА_4 свою кімнату в оренду. Однак, він та дружина з цим не погоджувалися, адже вважають, що у відведеній у користування сину кімнаті може проживати саме син ОСОБА_3 , а для проживання інших осіб у його кімнаті потрібна також і їх згода як співвласників квартири. Тому він з дружиною викликав поліцію, щоб вони вивели ОСОБА_4 з кімнати, яку вона захопила. У кімнату сина не вривався, ніяких речей з кімнати сина не забирав, образливо на сина чи в адресу його сім`ї не висловлювався, за руку не хапав.

Потерпілий ОСОБА_2 надав пояснення про те, що 23.10.2020 він приїхав до квартири за адресою: АДРЕСА_1 (співвласником якої він є) взяти деякі свої речі і документи. Батьки співвласники впустили його, але почали переслідувати і не залишали одного в кімнатах, весь час словесно чіплялись, висміювали його і його родину. Коли він прямував коридором до кухні і проходив повз вихідні двері з квартири вони вирвали в нього з рук його комплект ключів і битою виштовхали його з квартири у передбанник і, оскільки він все одно відмовлявся звільнити квартиру, ОСОБА_5 викликав поліцію щоб вони змусили його покинути приміщення. Після приїзду співробітників поліції вони надали пояснення, а він зафіксував факт застосування фізичного насилля щодо нього. 01.11.2020 він знову приїхав до своєї квартири. ОСОБА_5 відразу почав його ображати, словесно і психологічно знущатись, знову провокував конфлікт, чіплявся до нього і словесно ображав його родину. Також ОСОБА_5 вимагав від нього звільнити квартиру, казав що він тут ніхто і за співвласника його там ніхто не вважає. Наголошував, що оскільки у них з 2016 року були конфліктні відносини, він завжди просив і наголошував батькам-співвласникам до нього не звертатись, не наближатись і не заважати користуватись приміщеннями. Отже, оскільки ОСОБА_1 з кожною хвилиною ставав агресивніше і починав хватати його за руки, цього разу вже він викликав поліцію. Поліція зафіксувала факт виклику і взяла пояснення, а він, щоб не поглиблювати конфлікт, повернувся до Києва. ОСОБА_1 ж залишився в квартирі і мав змогу безперешкодно користуватись всією квартирою, у той час як він знову був позбавлений права користування своєю власністю. 24.12.2020 він приїхав до Ніжина, ОСОБА_1 відчинив двері і він помітив що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відразу почав поводитись агресивно і кричати на нього, словесно чіплявся, провокував конфлікт, наприклад, вимагаючи сплатити за мило яким він мив руки в ванній кімнаті, розмовляв нецензурними словами, ображав його. Він зробив зауваження ОСОБА_1 , що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, але дружина останнього - ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_1 у себе вдома і може робити все що вважає за потрібне. Після цієї події він взагалі перестав їздити до своєї квартири в Ніжині. Таким чином, оскільки інші співвласники систематично перешкоджали йому в користуванні його власністю і з метою уникнення подальших суперечок і конфліктів він був змушений звернутися до суду і виділити собі в користування конкретну окрему кімнату. Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2023 за ним було закріплено кімнату площею 11,9 кв.м. Оскільки під час судового засідання інші співвласники повідомили суду, що вони пенсіонери і у них відсутні гроші, він був змушений подати до суду додаткову окрему заяву про сплату судового збору за свій власний рахунок (за рахунок позивача) і, таким чином, відмовився від компенсації судового збору з боку відповідачів. З метою подальшого розпорядження своєю кімнатою він оформив нотаріальну довіреність своїй знайомій яка займається орендою нерухомості. Таким чином, він міг би здати кімнату і отримувати орендну плату або за допомогою спеціаліста визначити її ринкову вартість для продажу співвласникам і т.д. Крім того, це б дало змогу йому уникнути конфліктів, образ і переслідування з боку інших співвласників. Оскільки його батько має конфліктний характер щодо нього у січні 2015 року було відкрито кримінальне провадження поліцією міста Носівка щодо нанесення тілесних ушкоджень конкуренту на місцевому ринку, який викликав поліцію і провів судову медичну експертизу нанесених тілесних ушкоджень. 16.03.2025 його представниця приїхала показати кімнату потенційному клієнту і, одночасно, зробити нові фото його кімнати і приміщень загального користування, але співвласники ОСОБА_6 і ОСОБА_1 почали чинити перешкоди і не пускати її не лише в кімнату, а й в квартиру взагалі. Також ОСОБА_1 почав її принижувати і обзивати «проституткою». Вона була змушена викликати поліцію. Співробітники поліції зафіксували факт не допуску його представника до приміщень загального користування і його кімнати зокрема, але співвласники категорично відмовились впустити її в квартиру. Тематика образ і принижень як його родини, так і третіх осіб з боку ОСОБА_1 мають явно виражене збочене спрямування сексуального характеру. Після цих подій, він був змушений знову звертатись до поліції з метою отримання свого екземпляру ключів і проведення превентивних бесід щодо недопущення порушення його прав як власника і запобігання конфліктів. Після бесіди з дільничним інспектором співвласники все одно відмовились надати йому ключі і повідомили, що він можу за власний рахунок повністю змінити замки, але зробити дублікат їх ключів вони мені не дадуть. З метою не провокувати конфлікти він вирішив за свій рахунок замінити замки. Для вирішення цього питання, 30.03.2025 йому прийшлось самостійно приїхати з Києва до Ніжина, витрачати час і кошти на пальне і на заміну замків. Його представника, який приїхав з ним, знову не впустили до квартири і сказали що не впустять і в подальшому. Він замінив вхідний замок в квартиру і вручив один екземпляр ключів співвласникам. При цьому під час вручення ключа ОСОБА_6 кривлялась, а ОСОБА_1 в черговий раз наголосив, що його за власника ніхто не вважає. 09.08.2025 він приїхав до своєї кімнати провести інтернет, показати кімнату потенційним орендаторам і взагалі перевірити стан своєї кімнати і приміщень загального користування. Приходило двоє клієнтів. У той же час він помітив, що у його кімнаті відсутня частина його речей: книжки, документи, іграшки, одяг, меблі. Залишилась лише підставка під телевізор, ігрова приставка «Денді» і книжка «Макроекономіка». 15.08.2025 він в черговий раз приїхав до Ніжина і побачив що співвласники заходили до його кімнати, відключили інтернет-роутер, і забрали решту меблів. Кімната залишилась повністю пустою. Він викликав майстра і встановив замки у кімнаті. Крім того, він попередив співвласників про кримінальну відповідальність за крадіжку речей і попросив їх повернути його речі самостійно щоб не звертатись до поліції і до суду. Вважає, що оскільки батько перебуває у складному фінансовому становищі, саме він міг продати частину речей. Зокрема були відсутні наступні його речі: сувенірні шахи, раритетні монети, колекційні марки, меблі, книжки, документи, цінні дитячі іграшки, колекція дитячих автомобілів радянських часів, письмовий стіл, шафа, диван «Малютка», ліжко. Частина цих речей була подарована йому, а частину він придбав або набув самостійно. З метою уникнення конфліктів, в ніч з 15 на 16.08.2025 він ночував в готелі «Ніжин», а не в своїй кімнаті. Отже, в порушення його прав, він змушений витрачати кошти у той час, як інші співвласники мешкають в комфортних умовах і не обтяжують себе зайвими клопотами.

16.08.2025 він придбав новий замок і замінив його з видачею ключів співвласникам. В цей же день він уклав договір оренди кімнати і приїхав з орендарем, щоб завезти деякі її і свої речі. Співвласники почали чіплятися до них, словесно ображати, кривлятися і цькувати. ОСОБА_1 кілька разів схопив його за руки. Вривались в його кімнату і на зауваження не реагували. В кімнати інших співвласників він з орендарем не заходили, їм не перешкоджали і не конфліктували, на їх образи не реагували. Після цього ОСОБА_6 наказала своєму чоловіку ОСОБА_1 викликати поліцію щоб перевірити документи орендатора. ОСОБА_5 зателефонував до поліції і надав завідомо неправдиву інформацію, що невідомі люди викидують його з балкону, виносять його речі і меблі, в їх речах є наркотичні речовини тощо. Відповідно приїхало аж три співробітники поліції. Співробітники національної поліції, не вивчаючи докази, не опитуючи свідків, швидко склали два протоколи про адміністративне правопорушення в одному з яких він є потерпілим, а в іншому - особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і поїхали. При цьому без будь-яких обґрунтувань, доказів і пояснень кваліфікували цю ситуацію як домашнє насильство, виписали ОСОБА_1 і йому заборонні приписи на спілкування на 3 дні. З батьками-співвласниками він не проживає більш ніж 20 років, не веде з ними спільне господарство або побут, не є членом їх сім`ї. З батьком не спілкується майже 10 років.

Батько систематично ображає його і його родину, зневажливо ставиться до нього з використанням кримінального жаргону і погрожує навіть в присутності співробітників національної поліції. З метою уникнення конфліктів знову в ніч з 23 на 24.08.2025 він ночував в готелі «Ніжин», а не в своїй кімнаті. 24.08.2025 вже навіть після складання протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2025 і призначення судового засідання, батько все одно продовжує психологічно знущатися і провокує конфлікти: вимикає світло, ображає, наближається до нього, кривляється. 02.09.2025 він дізнався що ОСОБА_1 подавав до суду заяву про видачу обмежувального припису, в якій просив обмежити його доступ до квартири співвласником якої він є на максимальний термін в 6 місяців. Враховуючи що така поведінка ОСОБА_1 має систематичний характер по відношенню до нього, вважає, що є всі підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Органом, що порушив провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду, окрім протоколу про адміністартивне правопорушення, подано: рапорт помічника чергового Ніжинського РУП про прийняття зі служби "102" повідомлення ОСОБА_1 про домашнє насильство; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.08.2025, згідно якого ОСОБА_2 повідомив обставини, що мали місце 16.08.2025, а саме про вчинення відносно нього батьком ОСОБА_1 домашнього насильства, що полягає в тому, що батько його ображав нецензурною лайкою та хватав за руки, виганяв з квартири та не повертає його речі, що узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.08.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.08.2025 у ких зазначено, що його сину ОСОБА_2 виділена в користування кімната в квартирі, син приїхав до квартири почав змінювати замки та привів жінку, яку він з дружиною не знає, почав заносити стіл та диван з їх кімнати, на зауваження не реагував та навпаки ображав нецензурною лайкою та створював умови життя нелюдські; копію протоколу про адміністартивне правопорушення від 16.08.2025 стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо тієї ж події.

Потерпілим ОСОБА_2 до суду подано: копії частини матеріалів зі справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за протоколом про адміністартивне правопорушення від 16.08.2025 щодо тієї ж події; оплачених рахунків на проживання у готелі "Ніжин"; товарного чеку про придбання серцевини замка; матеріалів перевірки Ніжинським РУП за його заявою від 19.02.2025 про вжиття превентивних заходів до співвласників квартири; свідоцтва про права власності на житло; рішення Ніжинського міськрайонного суду від 30.05.2023, згідно з яким установлено порядок користування квартирою і виділено у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11,9 кв. м, ОСОБА_1 житлову кімнату площею 8,9 кв. м, НаумовичС.В. житлову кімнату площею 16,3 кв. м, ОСОБА_7 житлову кімнату площею 11,4 кв. м, залишено у загальному користуванні всіх співвласників квартири кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор; відеозаписи подій як до 16.08.2025, так і за 16.08.2025; довідки від 14.11.2020 про результати перевірки Ніжинського РУП за його звернення, нотаріально посвідченої довіреності від нього на ОСОБА_8 про уповноваження останньої на управління належної йому 1/4 частки у квартирі; роздруківки його переписки з ОСОБА_8 у месенджері щодо недопуску батьками ОСОБА_8 до квартири.

Також ОСОБА_1 до суду подано відеозаписи подій за 16.08.2025.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Так, диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як вбачається з матеріалів справи, між батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 , як співвласниками квартири, існував спір про порядок користування квартирою, який вирішений судом, та кожному з чотирьох співласників кваритири виділено у користування по житловій кімнаті. При цьому, син ОСОБА_2 , як зазначає у своїх поясненнях суду, збатьками-співвласниками не проживає більш ніж 20 років, не веде з ними спільне господарство або побут, не є членом їх сім`ї, з батьком не спілкується майже 10 років. З матеріалів справи вбачається, що проживає у Києві у іншому житлі зі своєю сім`єю. Кімнату ж у квартирі у Ніжині намагався здати в найм, але батьки заперечили проти цього, стверджуючи, що потрібен їх дозвіл для цього, оскільки йшлося не про проживання безпосередньо сина, а сторонньої особи. Відтак, має місце спір між співвласниками щодо обсягу прамочностей користування одного зі співласників виділеною йому кімнатою у квартирі, чинення перешкод користування кімнатою.

Однак, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 заперечував щодо користування і проживання у кімнаті третьої особи - жінки на ім`я ОСОБА_4 , а не самого ОСОБА_2 , який при цьому не проживає в квартирі більш ніж 20 років, і не мав наміру використовувати кімнату для свого проживання, а тому на думку суду ОСОБА_1 не було вчинено економічного насильства щодо ОСОБА_2 .

Суд надає оцінку доказам у справі у відповідності до ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, вирішуючи, чи містять дії ОСОБА_1 фізичне чи психлогічне насильство, суд, заслухавши пояснення сторін конфлікту, переглянувши надані відеозаписи події за 16.08.2025 у квартирі Наумовичів, доходить висновку про те, що відбулася конфлікта ситуація, коли батьки висловлювали свої заперечення і невдовлення тим, щоб у кімнаті сина ОСОБА_2 проживала ОСОБА_4 , а син ОСОБА_2 наполягав, що має право здати в оренду свою кімнату і намагався вселити ОСОБА_4 . ОСОБА_1 викликав наряд поліції.

Наведені докази не свідчать, що ОСОБА_2 , який вже є дорослим чоловіком, зі строни батьків похилого віку, зокрема і ОСОБА_1 , піддавався таким формам впливу, що призвели б до того, що ОСОБА_2 при цьому відчував почуття реальної небезпеки, емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, переживання тощо.

За таких обставин матеріали справи не містять достатніх відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_9 у розумінні ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя І.М. Карпусь