СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/7213/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Оздоба М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , за ст.122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.08.2025 о 00:34 в м.Києві вул.Осіння, 9, керуючи автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, поданої світловим червоно-синім проблисковим маячком та звуковим спецсигналом, чим порушив п. 2.4 ПДР.

Крім того, ОСОБА_1 27.08.2025 о 00:34 в м.Києві вул.Осіння, 9, керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, при цьому пояснив, що він не керував транспортним засобом. Просив водія зупинитися на вимогу, однак той перебуває у розшуку ТЦК, а тому втік. Його ж затримали біля автомобіля. Прізвище особи, яка перебувала за кермом йому невідоме, однак він готовий забезпечити його явку до суду та просить допитати у якості свідка на підтвердження таких обставин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відеозапис з нагрудних камер поліцейський, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. Пункт 2.4. ПДР визначає обов`язки водіїв транспортних засобів, а саме: на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оглянутого відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, вбачається, що декілька екіпажів поліцейських, використовуючи спецсигнали: а саме проблискові маячки синього та червоного кольору та звукову сигналізацію, переслідують автомобіль, який під час дії комендантської години рухається на великий швидкості з вимкненим світлом фар та тривалий час не зупиняється. В подальшому відео зафіксовано, що автомобіль стоїть не замкнений, водій чи пасажири відсутні. Працівники поліції продовжують пошук водія та знаходять ОСОБА_1 , який зазначає, що він не сідав за кермо. Поліцейські виявляють у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погоджується та проходить такий огляд із результатом 1,75%о, з яким згоден, відмовився підписувати документи, посилаючись на те, що дійсно вживав алкоголь, однак не був за кермом.

Вказаний запис з нагрудних камер містить відео, яким усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, чітко зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Щодо заперечень ОСОБА_1 про відсутність належних доказів керування ним транспортним засобом, а також те, що його товариш керував автомобілем, то такі обставини судом не встановлено. Так, аналізуючи відео з камер патрульних поліцейських, судом встановлено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, що підтверджується зафіксованою обстановкою на місці події, затриманням його шляхом переслідування на відстані від покинутого транспортного засобу. Відео також не зафіксовано і даних про те, що ОСОБА_1 повідомляє поліцейським про те, хто саме був за кермом. Твердження ОСОБА_1 про те, що він не сідав за кермо, а також його клопотання в суді про допит особи, яка нібито керувала транспортним засобом, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності, у зв`язку з чим не вбачав підстав для допиту такої особи.

На підставі вищенаведеного, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що наведені докази є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 2.4, п. 2.9 (а) ПДР України та в його діях наявна подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як адміністративне правопорушення на транспорті, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного стягнення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, особу порушника, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 40-1, ст. 122-2, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 245, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн.;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : М.О. Оздоба