Справа № 932/8531/25
Провадження № 3/204/2440/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №370309 від 23.06.2025 року, 29 травня 2025 року об 11:00 год. в м.Дніпро по вул.Філософська, буд.39а водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Сканія, д.н.з. НОМЕР_1 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця якої поїхав, до поліції не повідомив та був встановлений працівниками поліції під час проведення розшукових заходів, чим порушив п.2.10.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину визнав, щиро каявся та не оспорював обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши все між собою у сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Зазначеним законом передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Винність ОСОБА_2 підтверджується зібраними матеріалами протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №370309 від 23.06.2025 року. Протокол складено уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; правопорушнику ОСОБА_2 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, про що у протоколі міститься відповідний запис; ОСОБА_2 було ознайомлено зі змістом протоколу та останній отримав його копію про що свідчить особистий підпис правопорушника у відповідній графі протоколу; у графі пояснення ОСОБА_2 зазначив «з протоколом згоден, провину визнаю в повному обсязі, порушив не навмисно» (а.с.1) та наданими поясненнями самого ОСОБА_2 під час судового розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини правопорушника ОСОБА_2 , в тому, що він 29 травня 2025 року об 11:00 год. в м.Дніпро по вул.Філософська, буд.39а, керуючи автомобілем Сканія, д.н.з. НОМЕР_1 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця якої поїхав, до поліції не повідомив та був встановлений працівниками поліції під час проведення розшукових заходів.

Одночасно із цим, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст.38 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №370309 від 23.06.2025 року вбачається, що днем вчинення правопорушення є 29.05.2025 року. Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.122-4 КУпАП надійшли для розгляду до Чечелівського районного суду міста Дніпра 01.10.2025 року, у зв`язку із чим, станом на момент розгляду справи тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився.

Відповідно до ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак, суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, з чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Крім того, враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи з принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст.129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ.

Аналіз диспозиції та санкції ст.124 КУпАП дають підстави стверджувати, що дані правопорушення відповідають критеріям кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що указує на необхідність визнання вини.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а справу провадженням закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення за п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 36, 38, п.7 ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП закрити на підставі ст.38 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар