Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/6040/25
Провадження № 3/650/1625/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року селище Велика Олександрівка

Суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Ковальчук О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця народження: м. Відшток, Німеччина, одруженого, адреса проживання: АДРЕСА_1 , посада: військова частина НОМЕР_2 , начальник штабу зенітного ракетно-артилерійського дивізіону,

за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

У квітні 2025 року старший лейтенант ОСОБА_1 приступив до тимчасового виконання обов`язків командира зенітної ракетно-артилерійської батареї (далі - ЗРАБ) військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_2 .

Згідно бойового наказу командира ЗРАБ в/ч НОМЕР_2 від 06.07.2025 № 132дск, проведено ротацію, на позиції вогньової групи ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим двох військовослужбовців замінили на молодшого сержанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 (з озброєнням).

09.07.2025, під час виконання бойових завдань на позиціях, неподалік АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 застосував зброю: 7,62 мм автомат АКМ (серії НЕ № 339), внаслідок чого загинув молодший сержант ОСОБА_2 .

У подальшому, солдат ОСОБА_3 пройшов освідування за допомогою аналізатора вмісту парів алкоголю. За результатами тестування встановлено, що вміст алкоголю у крові солдата ОСОБА_3 складав 1,74 % (Проміле), що підтверджувало алкогольне сп`яніння військовослужбовця.

Того ж дня, усно опитаний солдат ОСОБА_3 , на запитання де він взяв алкогольні напої, пояснив, що він зателефонував на мобільний телефон якійсь цивільній особі, яка у подальшому привезла алкогольні напої у необхідній кількості та у визначений час до певного місця на автомобільній дорозі, неподалік від місця виконання бойових завдань (бойових позицій). Однак, з переляку солдат ОСОБА_3 , видалив номер телефону з контактів свого мобільного телефону.

Частиною 1 cm. 58 Статуту внутрішньої служби (далі ВС) ЗС України визначено, що командир (начальник) особисто відповідає перед державою за виховання, військову дисципліну та збереження життя. Відповідно до ч. 2 ст. 58 Статуту ВС ЗС України, командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів ЗС України та інших нормативно-правових актів.

Разом з тим, старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги Статуту ВС ЗС України, а саме: абзацу 5 ст. 59, у частині обов`язку командира (начальника) знати стан справ у дорученому йому підрозділі; абзацу 7 ст. 59, у частині проведення правового виховання з підлеглими; абзацу 9 ст. 59, у частині встановлення у підрозділі такого внутрішнього порядку, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів ЗС України; абзацу 13 ст. 59, у частині проведення роботи із зміцнення військової дисципліни, запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасного виявлення, усування їх причин; абзацу 18 ст. 59, у частині здійснення заходів щодо безпеки особового складу (підрозділу) під час виконання інших військових обов`язків.

Частиною 1 ст. 111 Статуту ВС ЗС України визначено, що командир роти (прирівнюється до батареї) в мирний і воєнний час відповідає за виховання, військову дисципліну особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку.

Разом з тим, старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги Статуту ВС ЗС України, а саме: абзацу 10 ст. 112, у частині обов`язку командира роти (прирівнюється до батареї) постійного проведення з підлеглими індивідуально- виховної роботи та абзацу 15 ст. 112, у частині підтримання командиром роти внутрішнього порядку і дисципліни в роті (прирівнюється до батареї).

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , як командир підрозділу не виконав перед державою свій обов`язок щодо виховання, військову дисципліну не забезпечив, життя підлеглого не зберіг. Обов`язок командира (начальника) щодо встановлення у підрозділі такого внутрішнього порядку, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів ЗС України не виконав. Військову дисципліну не зміцнив. Кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу не запобіг, своєчасно не виявив, причини не усунув. Безпеку особовому складу (підрозділу) під час виконання військових обов`язків не забезпечив.

Документальне підтвердження доведення вимог про заборону розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військових частин у нетверезому стані, а також виконання ними обов`язків військової служби у нетверезому стані до особового складу ЗРАБ, зокрема до молодшого сержанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 старший лейтенант ОСОБА_1 не надав. Зазначені документи відсутні. Відомості доведення заборони вживання алкогольних напоїв до особового складу ЗРАБ, до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення не велися.

Будь-яких відомостей, де б доводилося про заборону вживання алкогольних напоїв до особового складу ЗРАБ, зокрема й до молодшого сержанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 з їх особистими підписами старшим лейтенантом ОСОБА_1 не надано.

Крім того, протягом 2025 року молодший сержант ОСОБА_2 неодноразово вживав алкогольні напої. Так, 02.07.2025 року молодший сержант ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою № 314 від 02.07.2025 року виданою КНП «Великоолександрівська лікарня». На підставі цієї інформації, 03.07.2025 року старший лейтенант ОСОБА_1 склав протокол про військове адміністративне правопорушення № 57 та сформував справу про військове адміністративне правопорушення вчиненого молодшим сержантом ОСОБА_2 . Однак, старший лейтенант ОСОБА_1 зазначену справу до суду не направив.

Своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 , порушив вимоги ч.1 ст. 257 КУпАП, у зв`язку з чим він, як посадова особа, протокол про вчинення адміністративного правопорушення разом із матеріалами до суду не направив взагалі. Своїми діями, а іноді бездіяльністю старший лейтенант ОСОБА_1 , як військова службова особа недбало поставився до військової служби, тобто вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, передбачене частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в протоколі зазначив, що просить щоб суд розглянув дану справу без його участі, щиро покаявся, просив суворо не карати.

Відповідно до статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Вина порушника у вчиненні адміністративного правопорушення в умовах особливого періоду, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ОДХ № 526 від 29 серпня 2025 року із підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про ознайомлення з протоколом; та іншими матеріалами справи (а. с. 4 27).

Згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17 березня 2014 року в Україні діє особливий період.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які виразилися у недбалому ставленні до військової служби в умовах особливого періоду.

У справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно статті 17 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до статті 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, його підвищену небезпечність в умовах воєнного стану, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд дійшов висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції статті.

Порушення частини другої статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом із тим, нормами пункту дванадцятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись статтями 1, 17, 24, 33, 34, 35, 40-1, 172-15, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту дванадцятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі частини першої статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягнути подвійний розмір штрафу, який становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Ковальчук