Справа №: 302/1343/25 3/302/545/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 130 ч.2, 126 ч.5 КУпАП, за протоколами серія ЕПР 1 № 452043, серія ЕПР 1 № 452026 від 12.09.2025, складених поліцейським ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Афонін А.В., стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого, пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 , наділений правом керування транспортними засобами згідно з посвідченням водія серія номер НОМЕР_2 , виданим 19.08.1988, яке вилучено працівниками ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області у зв`язку із вчиненням особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на виконання постанови судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2025 у справі № 302/325/25 з направленням на зберігання в ТСЦ 2144, засіб мобільного зв`язку НОМЕР_3 , раніше притягався до адміністративної відповідальності в межах року:

- згідно з постановою серія номер ЕНА 5420953 від 07.08.2025, винесеною працівником ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 статті 126 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень;

- згідно з постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В. від 24.03.2025 в справі № 302/325/25 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- згідно з постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Готра В.Ю. від 31.03.2025 в справі № 302/379/25 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2025 біля 20 години 30 хвилин ОСОБА_1 керував легковим автомобілем марки «NISSAN ALMERA» номерний знак НОМЕР_4 на автодорозі по вулиці Верховинській в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, маючи ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення мовлення і координації рухів, а також не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинивши ці правопорушення повторно протягом року (постанова від 04.09.2024 з реквізитами, які зазначені у вступній частині), чим не виконав вимоги пункту 2.1 А Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці та в медичному закладі, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, будучи належно повідомленим про судове засідання, що підтверджено інформацією у вигляді довідки з судової програми «Діловодство суду» про доставку смс-повідомлення на особовий засіб мобільного зв`язку, який зазначений в протоколах і матеріалах справ поліцейським, про що є підтвердження в справі.

Відповідно до положень статті 268 КУпАП суддею прийнято рішення розглянути справу без участі особи. Суддею взято до уваги також те, що ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, що стверджено відміткою про те, що справу за складеним протоколом розглядатиме Міжгірський районний суд Закарпатської області. Направлення справи до суду також оголошено зазначеній особі під час складання протоколів і зафіксовано відеозаписом цих обставин. Отже, особа, стосовно якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, зобов`язана сприяти розгляду справи та цікавитись рухом справи, подавати в справу заяви чи письмові пояснення якщо вважає за необхідне чи повідомляти про поважність причин неявки в судове засідання, тобто виконувати обов`язки покладені законом.

Суд зазначає, що з огляду на практику, викладену в рішенні ЄСПЛ, зокрема у справі «Пономарьов проти України», Заява N 3236/03, п.41, від 03.04.2008 сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain) від 07.07.1989).

Оцінивши зміст протоколу, дослідивши додані до нього документи та матеріали, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності з огляду на таке обґрунтування.

Пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 126 ч.5 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (стаття 126 ч.2 КУпАП).

Згідно з статтею 130 ч.2 КУпАП настає адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особами в стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо такі дії вчинено повторно протягом року.

Статтею 39 КУпАП передбачено якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

До матеріалів справи додано копії постанов (повні реквізити зазначені у вступній частині цієї постанови) про накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 в справах про адміністративні правопорушення, передбачене статтями 126 ч.4, 130 ч.1 КУпАП, тобто у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначені постанови набрали законної сили.

У розглядуваних протоколах про адміністративне правопорушення є відмітка про те, що особа ознайомлена із змістом протоколів, розглядом справи в суді, правом надання пояснення особисто, однак відмовилась від підпису протоколів. Ця особа не надала пояснень особистих в протоколі і не зазначила, що заперечує обставини, які зафіксовані у вище зазначених протоколах і встановлені суддею.

Із змісту відеозапису, доданого до матеріалів справи, який зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського видно, що поліцейськими на патрульному службовому авто зупинено особу, яка на автодорозі керувала зазначеним у протоколах транспортним засобом транспортним засобом. При цьому зафіксовано переслідування легкового автомобіля, який рухався по автодорозі і не реагував на сигнали з ввімкненим проблисковими маячками синьо-червоного кольору та звуковий сигнал сирени. Після зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 водій цього транспортного засобу визнав, що не має посвідчення водія на зазначений транспортний засіб і пояснив, що раніше неодноразово також був зупинений поліцейськими, які виносили постанови і накладали на нього штрафи та складали протоколи і вилучили посвідчення водія.

Окрім цього, відеозаписом також зафіксовано висловлення працівником поліції претензій особі щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та необхідність пройти огляд на стан такого сп`яніння на місці події із застосуванням спеціального приладу «Драгер». ОСОБА_1 при цьому продемонстрував неадекватну поведінку : висловлювався беззмістовно («лишіться мене, мене нога болить, мені в лікарні капають, викликайте швидку, я є собою старшого віку, мене вже притягали, ви мене не спіймали»). При цьому водій сідав на землю, хитався, тримався за паркан руками. ОСОБА_1 спочатку заперечував вжиття спиртних напоїв до керування транспортним засобом чи напередодні, але в подальшому відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

Отже, особою під час складання протоколу і оформлення матеріалів визнано обставини, які зазначені в протоколі та допущення порушень правил дорожнього руху, які зазначені в розглядуваних протоколах у цій справі.

У рішенні ЄСПЛ від 29.06.2007 справа «О Галлорен та Франціс проти Сполученого Королівства» надано висновок, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілями, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Суд дійшов висновку, що вина зазначеної особи в учиненні правопорушень, передбачених статтями 126 ч.5, 130 ч.2 КУпАП, доведена достатніми, достовірними і належними доказами, які не оспорені ні під час складання протоколів, ні під час розгляду справи по суті в суді.

ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.

Стаття 36 ч.2 КУпАП передбачає: якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція статті 130 ч.2 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція статті 126 ч.5 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

ОСОБА_1 є особою похилого (пенсійного віку, тобто старше 65 років) ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю першої або другої групи. Отже, до цієї особи можливе застосування виняткового стягнення у виді адміністративного арешту відповідно до положень ч.3 статті 32 КУпАП.

Порівняння санкцій за вчиненні ОСОБА_1 правопорушення (видів і розмірів стягнень, які передбачені ч.2 статті 130 і ч.5 статті 126 КУпАП), вказує на те, що санкція за ч.2 статті 130 є більш суворою у порівнянні з санкцією, передбаченою ч.5 статті 126 КУпАП, адже така передбачає адміністративний арешт (виняткове стягнення) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки з оплатним вилученням транспортного засобу або без такого.

Отже, відповідно до положень частини 2 статті 36 КУпАП на ОСОБА_1 слід накласти стягнення за найбільш суворе за змістом порівняння розміру санкцій вище зазначених адміністративних правопорушень, тобто згідно з статтею 130 ч.2 КУпАП.

Обираючи вид і розмір стягнення відповідно до альтернативної санкції статті 130 ч.2 КУпАП, суд зважає на таке.

З встановлених обставин і відомостей про особу правопорушника видно, що ОСОБА_1 є схильним до вчинення правопорушень у виді грубих порушень правил дорожнього руху у стані алкогольного сп`яніння. Отже, особа вчиняє найбільш небезпечні для суспільства адміністративні правопорушення.

Згідно з статтею 1 КУпАП завданням цього кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Обов`язковими альтернативними основними видами стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 статті 130 КУпАП, є накладення штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами або ж адміністративний арешт на строк до 10 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки з оплатним вилученням. Ці стягнення підлягають застосуванню, бо ОСОБА_1 може і надалі здійснювати зазначені правопорушення, тобто керувати автомобілями в стані сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами з вилученням посвідчення водія. Адже ОСОБА_1 протягом року допустив керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння три рази. Таке загрожує безпеці іншим учасникам дорожнього руху. В справі також відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 виконав вищезазначені постанови суддів щодо сплати штрафу і судового збору. Отже, стягнення у виді штрафу суддею не застосовується, бо розмір цього штрафу є меншим у порівнянні з розміром штрафу, передбаченого ч.5 статті 126 КУпАП. Окрім цього, стягнення у виді штрафу може бути утруднено на стадії виконання судового рішення.

ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 статті 36 КУпАП і санкції ч.2 статті 130 КУпАП заслуговує виняткового стягнення у виді адміністративного арешту на максимальний строк 10 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, бо він раніше мав статус і посвідчення водія, тобто наділявся таким правом.

Частина третя статті 30 КУпАП передбачає якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи видно, ОСОБА_1 не відбув повністю стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами згідно раніше винесених постанов суддями Міжгірського районного суду Закарпатської області , а саме:

- за постановою від 24.03.2025 (справа № 302/325/25) - з дати набрання постановою законної сили 04.04.2025 відбутим є строк зазначеного стягнення шість місяців 10 днів, відповідно не відбутим є строк п`ять місяців 20 днів;

- за постановою від 31.03.2025 (справа № 302/379/25) з дати набрання нею законної сили 16.04.2025 вважається відбутим строк п`ять місяців і 28 днів, а відповідно не відбутим є строк шість місяців 2 дні.

Отже, до визначеного строку стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки, підлягає приєднанню не відбутий строк такого стягнення, визначеного вище зазначеними постановами суддів в розмірі 11 місяців і 22 дні.

Суд дійшов висновку, що додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу підлягає застосуванню з урахуванням альтернативності його накладення згідно з санкцією статті 130 ч.2 КУпАП, бо в справі надано підтвердження того, що ОСОБА_1 на зазначеному транспортному засобі систематично вчиняє адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, які віднесені законом до найбільш небезпечних видів, володіє особисто зазначеним транспортним засобом, яким він керував під час вчинення зазначеного правопорушення. При цьому ОСОБА_1 не зареєстрував цей транспортний засіб в установленому порядку в сервісному центрі МВС України. Натомість працівником поліції транспортний засіб не вилучався і не затримувався для забезпечення справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП на ОСОБА_1 слід покласти обов`язок сплатити судовий збір за ставкою, передбаченою законом «Про судовий збір»

Керуючись статтями 30 ч.3, 36 ч.2, 252, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим в учиненні правопорушень, передбачених статтями 126 ч.5, 130 ч.2 КУпАП, і накласти на нього стягнення із застосуванням положень частини третьої статті 30, частини другої статті 36 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк 10 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки 11 місяців і 22 дні з оплатним вилученням транспортного засобу марки «Нісан Алмера» номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. у користь держави.

Банківські реквізити для сплати судового збору: Отримувач-ГУК у м. Київ/22030106, Код , Рахунок UA0026001, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Апеляційну скаргу на постанову судді може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення цієї постанови.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 294 КУпАП.

Копію постанови надіслати для відома і виконання особі на відому адресу в справі за місцем його проживання і в орган поліції

Постанова складена 15.10.2025.

Суддя: В. П. Кривка