Справа №591/3418/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.
Номер провадження 33/816/849/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лопаткіна О.В., розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лопаткіна О.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 31 березня 2025 року о 02 год. 34 хв. у м. Суми по просп. Свободи, 48 А, він керував транспортним засобом Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою Alcotest Drager 6820, проба позитивна 0,30 проміле, водій з результатом згоден. Своїми діями порушив п. 2.9 а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Лопаткін О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції не було враховано, що відеозапис, який було враховано як доказ винуватості ОСОБА_1 за вказаною статтею, не містить повну процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Також, як зазначає апелянт, суддею не було враховано і того, що газоаналізатор, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не є спеціальним технічним засобом, так як фіксує вміст алкоголю не в крові, а в видихаємих парах етанолу в повітрі. Згідно Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, газоаналізатор Alcotest Drager 6820 не містить оцінки відповідності та державної реєстрації і відповідно наказу МОЗ України від 10 лютого 2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу Alcotest Drager 6820 про державну реєстрацію N°7261/2007 від 10 лютого 2010 року, вичерпаний 10 лютого 2015 року. Таким чином, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу, який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, а тому, результат такого огляду не міг бути використаний судом, як беззаперечний доказ вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує, що згідно з Віденською Конвенцією, показник алкоголю у повітрі, що видихається із ротової порожнини 0,30 проміле є меншим за мінімально допустимий 0,5 проміле, і особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП лише у разі встановлення за допомогою технічних засобів щонайменше 0,2 проміле алкоголю саме у крові, а не у подиху, в той час як прилад Alcotest Drager 6820 являється газоаналізатором і вміст етанолу встановлюється у повітрі, що видихається людиною, а Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 не містить мінімально допустимого цифрового покажчика алкоголю подиху. Крім того, відповідно до технічних характеристик приладу Draper Alcotest 6820, що розміщений на сайті офіційного дистриб`ютора виробника Draper в Україні, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певного похибкою. Так, границі допустимої похибки під час експлуатації приладу можуть складати +-0,04 проміле в діапазоні від 0 до 0,8 проміле, тоді як вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі лише на 0,1 проміле перевищував допустиму норму, тобто в межах похибки приладу Draper Alcotest 6820. Тобто, технічними характеристиками вищевказаного приладу дійсно передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря. Зокрема, при температурі від -5 до + 50 градусів Цельсія у діапазоні вимірювання від 0 до 0,8 проміле реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,24 + 0,8 проміле, тобто у межах від 0,2 до 0,30 проміле.

Також, апелянт зауважує, що в матеріалах справи достатньо підтверджень того, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем ЗСУ , а також у зазначений у протоколі день та час виконував обов`язки військової служби, а тому, його огляд мав бути проведений згідно процедури, встановленої ст.266-1 КУпАП.

Крім того, як зазначає апелянт, відеозаписом підтверджується, що лише після повного завершення заповнення протоколу, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 права та обов`язки, не було вручено чи направлено один примірник цього протоколу, що є істотним порушення прав останнього на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП, що вказує на те, що даний протокол був складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою безумовне і беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, і внаслідок цього інші докази у справі є нікчемними.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лопаткіна О.В., який вважав за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності свого підзахисного та підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного було встановлено суддею з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №286382 від 31 березня 2025 року, роздруківки тесту №1552 від 31 березня 2025 року з результатом 0,30 проміле, Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 проба позитивна 0,30 проміле, з яким останній був згоден та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх сумнівність, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, вказаний відеозапис було проглянуто і апеляційним судом, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

Саме зазначеним доказом підтверджується те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , його добровільна, без будь-якого тиску, згода пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Draper Alcotest 6820, за наявності у поліцейських підозри, що він у такому стані перебуває та виявлений позитивний результат - 0,3 проміле, з яким останній був згоден. Вказані обставини і стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому останній просив працівників поліції «списати» отриманий результат, на що йому було відмовлено у категоричній формі з зазначенням того, що інші варіанти, окрім як складання протоколу за керування транспортним засобом з перевищенням допустимої норми 0,2 проміле, відсутні.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені, останній особисто підписав вказаний протокол і будь-яких зауважень чи заперечень щодо нього взагалі не склав. Крім того, ОСОБА_1 особисто підписав і Акт його огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому також зазначив свою згоду з результатом 0,3 проміле.

При цьому, на спростування доводів апелянта, апеляційним судом не було встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку про порушення працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, якими закріплена процедура проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і огляд відносно нього могла проводити тільки посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а не поліцейські, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до правопорушень, вчинених, зокрема, під час керування транспортними засобами.

У свою чергу, ст. 255 КУпАП визначено органи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, органи Національної поліції складають протоколи за ст. 130 КУпАП, а управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - по правопорушенням, вчиненим військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків (ст. 44, ч.2,3 ст. 123, ст. 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185, 185-7 КУпАП).

Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, якою визначено, що органи Військової служби правопорядку (ВСП) здійснюють оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбаченні статей 172-10-172-20 КУпАП.

У п. 3 Постанови КМУ № 32 від 12 січня 2024 року зазначено, що огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такі положення також узгоджуються із нормами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, відповідно до якої огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто із системного аналізу наведеного законодавства слідує, що Військова служба правопорядку є належним органом по складанню протоколу відносно лише тих військовослужбовців, які безпосередньо в момент вчинення (припинення або виявлення) правопорушення виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Відеозаписом підтверджується те, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими у м. Суми по просп. Свободи, 48 А, і під час розмови з ними повідомив, що він є військовослужбовцем, а про виконання будь-яких військових обов`язків та несення служби на той час, взагалі не повідомляв.

Таким чином, з врахуванням вищезазначених положень та встановлених обставин, працівники поліції є належним суб`єктом складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , і у даному випадку застосування положень статті 266-1 КУпАП, на що посилається захисник, є помилковим.

Також, на спростовування апеляційних доводів, апеляційний суд наголошує, що у п. 6 ст. 8 Віденської конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, на яку посилався захисник під час розгляду справи у суді першої інстанції, та про яку йдеться і в апеляційній скарзі, дійсно зазначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові, у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Разом з тим, у п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле.

Цифровий показник тесту із використанням приладу Alcotest Drager 6820 у ОСОБА_1 складав 0,3 проміле у повітрі, що видихається, що відповідно перевищує і міжнародну норму природного вмісту алкоголю у повітрі, що видихається - 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Більш того, така норма не є природною, а наслідком вживання алкогольних напоїв, зважаючи на те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і не висловив своєї незгоди з його результатами.

Що стосується посилань захисника на те, що згідно Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, газоаналізатор Alcotest Drager 6820 не містить оцінки відповідності та державної реєстрації і відповідно наказу МОЗ України від 10 лютого 2010 року № 95, а строк дії свідоцтва приладу Alcotest Drager 6820 про державну реєстрацію N°7261/2007 від 10 лютого 2010 року, вичерпаний 10 лютого 2015 року, то апеляційний суд вважає їх надуманими та наголошує, що всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим Наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання вказаного приладу Alcotest Drager 6820 при проведенні огляду ОСОБА_1 .

Також, апеляційний суд зауважує, що відповідно до Інструкції до приладу Alcotest Drager 6820, технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку та границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, а саме: абсолютна похибка ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка ± 10 % у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка ± 0,04 ‰ у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка ± 10 % у діапазоні понад 0,4 ‰.

Таким чином, з врахуванням технічних параметрів приладу Alcotest Drager 6820, апеляційний суд вважає, що результат проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 огляду у 0,3 ‰, свідчить про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказаний результат не перебуває в межах похибки, а тому, доводи захисника в цій частині, також є безпідставними.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що винуватість ОСОБА_1 була встановлена на підставі неналежних та недопустимих доказів, в той час як доказів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, здобуто не було.

Вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянтів, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Лопаткіна О.В. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.