№ апеляційного провадження: 33/824/4158/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Токман Ю.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,а також порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що і змістом постанови вона змогла ознайомитись лише 11 липня 2025 року після надходження постанови до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року пропущено з поважних причин.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що вона належним чином та в повному обсязі виконує батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина. Неправомірне рішення Комісії з питань протидії та профілактики булінгу Ліцею № 269 про нібито наявність в діях її сина хуліганства не свідчить про ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення не відображено належним чином склад інкримінованого їй правопорушення, зокрема об`єктивну сторону, не зазначено від виконання яких саме обов`язків по вихованню сина вона ухилилася та в чому саме полягає таке ухилення. Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 19 травня 2025 року, в той час як правопорушення нібито було нею вчинене16 травня 2025 року. Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підставі яких органи поліції дійшли висновку про вчинення її сином дій, зазначених у протоколі. При цьому, заява від батьків є суб`єктивною інформацією, яка надана однією стороною конфлікту, не підтверджена жодними доказами та сама по собі не може бути доказом вчинення її сином таких дій. Більше того, протоколом про адміністративне правопорушення не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між ухиленням з її боку від виконання батьківських обов`язків та діями її сина, які відображені в протоколі. Відтак, протокол про складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять належних доказів наявності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання учасники не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_1 , подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 03 липня 2025 року.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року.

18 липня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року є поважними.

Приймаючи постанову про визнанняОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №316787 від 19 травня 2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ч. 1 ст. 150 СК України, обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого, ОСОБА_2 , перебуваючи в ліцеї № 269, за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 17-А, систематично вчиняє хуліганські дії, а саме виражається нецензурною лайкою, проявляє агресію, б`є дітей, принижує образливими словами дітей та вчителів, чим принижує честь та гідність останніх, чим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу було долучено копію висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 05 березня 2025 року № ІРЦ-85980/2025/589183, рапорт працівника поліції від 19 травня 2025 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 19 травня 2025 року, копії заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до директора спеціалізованої шкоди І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 269 м. Києва від 16 травня 2025 року, психолого-педагогічну характеристику ОСОБА_2 , 21 листопада 2015 року, доповідну вчителя початкових класів ліцею № 269 від 16 травня 2025 року, копію протоколу засідання комісії з питань та профілактики булінгу ліцею № 269 м. Києва та DVD диск із відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 2-7, 8, 9-10, 11, 12, 13, 14, 15, 19-20, 21).

Разом з тим, надані суду документи не могли бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Разом з тим, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №316787 від 19 травня 2025 року, при викладенні суті вчиненого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КпАП України у ньому не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 , не виконувала свої батьківські обов`язки, не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина та яких саме обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 150 СК України, така особа не виконала.

Сама лише констатація у протоколі факту вчинення малолітньою особою певних протиправних дій не може бути підставою для висновку про ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.

Всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріли справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не належно займається вихованням своєї дитини.

Копія протоколу засідання комісії з питань та профілактики булінгу ліцею № 269 м. Києва, згідно якого дії ОСОБА_2 , учня 3-го класу визнано хуліганськими та копії заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до директора спеціалізованої шкоди І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 269 м. Києва від 16 травня 2025 року та доповідної вчителя початкових класів ліцею № 269 від 16 травня 2025 року, не є безумовними та беззаперечними доказами для доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що умови сімейного виховання останнього сприятливі для розвитку дитини. В родині приділяється належна увагу навчанню та вихованню сина (а.с.14).

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених ч. 1 ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що вона вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року скасувати та закрити в провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська