Єдиний унікальний номер судової справи 484/4393/25
Номер провадження 33/812/433/25 Головуючий у місцевому суді: Максютенко О.А.
Категорія: ст.122-4, ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка А.Ж.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка Андрія Жоржовича на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених, ст.122-4, ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413496, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 05 серпня 2025 року, зазначено, що 05 серпня 2025 року близько 10 год. 52 хв. в місті Первомайську по вулиці Одеській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїжджаючи до паркувального карману при повороті праворуч не вибрала безпечної дистанції та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль марки та моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: у задню ліву частину. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413549, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 05 серпня 2025 року, встановлено, що 05 серпня 2025 року близько 10 год. 52 хв. в місті Первомайську по вулиці Одеській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль марки та моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та залишила на порушення встановлених правил місце ДТП, до якої вона причетна. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги пп.«а» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2025 року справи про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та за ст.122-4 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення:

за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців;

за ст.122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Остаточне стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП визначено в межах санкції за більш серйозне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Міськрайонний суд, ухвалюючи оскаржувану постанову виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні), ст.124 КУпАП (порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Не погодившись із судовим рішенням, 20 вересня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бєлоущенко А.Ж. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2025 року та прийняти у справі нову постанову, якою закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування стягнення, належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.

Зазначено, що суд в оскаржуваній постанові на підтвердження вини ОСОБА_1 , посилався лише на відеозапис, який не містить жодного доказу у вчиненні ОСОБА_1 самого факту ДТП, оскільки зіткнення транспортних засобів не зафіксовано, а схема місця ДТП, складена з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Більш того, судом при ухваленні постанови не було взято до уваги пояснення самого потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що сам особисто покинув місце ДТП, а через деякий час повернувся, що є неприпустимим.

В судове засідання, призначене на 16 жовтня 2025 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та інший учасник ДТП ОСОБА_2 , не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися апеляційним судом належним чином.

Від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі учасників у справи, які не з`явились в судове засідання.

В судовому засіданні апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бєлоущенко А.Ж. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (ст.251 КУпАП).

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить ст.256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (п.3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, далі - Інструкція).

Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу Х вищевказаної Інструкції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст.280,251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413496 від 05 серпня 2025 року, апеляційний суд виходить з наступного.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.13.1 ПДР, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Зокрема, ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, п.13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413496, який надійшов на розгляд до міськрайонного суду і був складений 05 серпня 2025 року, встановлено, що 05 серпня 2025 року близько 10 год. 52 хв. в місті Первомайську по вулиці Одеській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїжджаючи до паркувального карману при повороті праворуч не вибрала безпечної дистанції та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль марки та моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: у задню ліву частину. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 05 серпня 2025 року близько 08 год. 58 хв. його автомобіль був припаркований біля магазину по вулиці Коротченка, №5-А. Завершивши свої справи ОСОБА_2 підійшов до свого автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та побачив що його транспортний засіб має механічні пошкодження, а саме задній лівий бампер, крило та задні ліві двері. Після цього він викликав поліцію, та переглянув відеозаписи з камер спостереження магазину «М`ясна кухня», з яких побачив що невідома особа на транспортному засобі Ford Kuga, білого кольору, пошкодила його автомобіль та поїхала у невідомому напрямку.

Водій ОСОБА_1 відмовилась надавати письмові пояснення, пославшись на ст.63 Конституції України.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема місця дорожньо-транспортної пригоди.

У вищевказаній схемі зазначені пошкодження транспортних засобів: автомобіль марки і моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження ліве заднє крило вм`ятина, лакофарбове покриття; задній бампер ліва сторона лакофарбове покриття; ліва задні двері лакофарбове покриття. Транспортний засіб автомобіль, марки і моделі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження: права передня частина переднього бамперу лакофарбове покриття.

Дана схема місця ДТП підписана водієм ОСОБА_2 . Також, в схемі зазначено, що водій ОСОБА_1 від підписання схеми відмовилась.

Звертаючись із апеляційною скаргою, основним її доводом зазначено те, що подію ДТП та вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень не доведено «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За обставин, встановлених під час розгляду справи, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Так, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд констатує, що на ньому не зафіксовано контактування вище вказаних автомобілів, що б підтверджувало обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз відеозапису, який міститься в матеріалах справи, засвідчує про недоведеність того факту, що пошкодження транспортного засобу автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , були отримані внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху.

Жодних інших доказів причетності ОСОБА_1 до ДТП в матеріалах справи немає, а письмові пояснення водія ОСОБА_2 про обставини події ДТП суд не може враховувати при вирішенні справи, оскільки останній подію ДТП не бачив, а його письмові пояснення не узгоджуються з поясненнями, які були надані суду першої інстанції.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що в провину ОСОБА_1 інкримінується порушення нею вимог п.13.1 ПДР.

Разом з тим, на переконання суду відповідальність ОСОБА_1 за недотримання вимог п.13.1 ПДР може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме вона своїми діями порушила вимоги п.13.1 ПДР та створила аварійну ситуацію.

Як зазначено вище п.13.1 ПДР передбачений обов`язок водія дотримуватись безпечної дистанції.

Відповідно до п.1.1 ПДР безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати те, що безпечна дистанція повинна запобігати зіткненню із транспортним засобом, який рухається попереду по тій самій смузі руху виключно у випадку раптового гальмування або зупинки цього (автомобіля, що рухається попереду) транспортного засобу. Відповідно водій транспортного засобу повинен нести відповідальність за порушення безпечної дистанції руху у випадку, коли відбулося зіткнення транспортних засобів внаслідок раптового гальмування чи зупинки транспортного засобу, який рухався попереду.

Отже, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суд зауважує, що навіть за умови доведення факту наїзду автомобілем Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на припаркований автомобіль Volkswagen Passat, порушення ОСОБА_1 повинно було кваліфікуватися за п.13.1 ПДР, як порушення безпечної дистанції стосовно автомобіля Volkswagen Passat лише у разі, якщо б водій ОСОБА_1 рухалась безпосередньо позаду транспортного засобу автомобіля марки і моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який, у свою чергу, мав рухатись попереду.

Між тим, з пояснень сторін та матеріалів вищевказаної справи судом встановлено, що транспортні засоби не рухались в одній смузі, а транспортний засіб автомобіль марки і моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , стояв на паркувальному майданчику.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

За змістом ст.ст.7,251,254,279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі доказів, зібраних особами, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

З огляду на наведене суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення обмежений лише тими обставинами правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

Згідно з «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст.124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З системного аналізу наведених правових норм КУпАП слід дійти висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням ст.284КУпАП.

За наведених підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності слід пов`язувати саме із складанням стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2025 року.

При цьому, складання протоколу це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413496 від 05 серпня 2025 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і ст.255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на викладене провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413496 від 05 серпня 2025 року.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413549 від 05 серпня 2025 року, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з пп.«а» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до вимог ст.122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №413549, який надійшов на розгляд до міськрайонного суду був складений 05 серпня 2025 року, встановлено, що 05 серпня 2025 року близько 10 год. 52 хв. в місті Первомайську по вулиці Одеській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль марки та моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та залишила на порушення встановлених правил місце ДТП, до якої вона причетна. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги пп.«а» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Відповідно, зважаючи на положення ст.122-4 КУпАП, необхідним у кожному випадку для притягнення особи до адміністративної відповідності в межах даної статті, є встановлення всіх обов`язкових ознак адміністративного правопорушення, в тому числі й об`єктивної сторони правопорушення, яка полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особою, в даному випадку ОСОБА_1 , яка є її учасником. З огляду на диспозицію даної статті, необхідним є встановлення настання даної дорожньо-транспортної пригоди та відповідно відношення особи до даної пригоди, що в свою чергу захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності й заперечується в апеляційній скарзі.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що матеріалами справи не доведено в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то наведені обставини об`єктивно зумовлюють відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу й передбаченого ст.122-4 КУпАП адміністративного правопорушення.

Відповідності до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка А.Ж. підлягає задоволенню, а постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2025 року скасуванню та провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка Андрія Жоржовича задовольнити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених, ст.122-4, ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, скасувати та постановити в справі нове судове рішення.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова