Справа № 359/5567/25
Провадження № 3/359/2607/2025
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10. 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у м. Борисполі Київської області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії ЕПР1 №326461 від 10.05.2025 року, о 20 годині 38 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нова 2, будинок 2-А, м. Бориспіль, Київська область, у стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2,5 ПДР України, у зв`язку з чим його дії були кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ЕПР1 №326466 від 10.05.2025 року, о 20 годині 38 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нова 2, будинок 2-А, м. Бориспіль, Київська область і при зміні напрямку руху не був уважним та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бетонний паркан. Внаслідок ДТП отримано механічні пошкодження та завдано матеріального збитку, чим останній порушив п. 10.1 ПДР України, у зв`язку з чим його дії були кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП встановлено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У зв`язку з чим на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що автомобілем у нетверезому стані не керував і ДТП не вчиняв. В той день він разом із ОСОБА_2 та ще одним знайомим відпочивали. У зв`язку з тим, що він випив незначну кількість алкоголю, попросив ОСОБА_3 розвести їх по домам на його автомобілі. Як сталося ДТП він не зрозумів, так як розмовляв з товаришем. Потім ОСОБА_4 , який був за кермом, повідомив, що його підрізав якийсь автомобіль і він не впорався з керуванням та в`їхав у бетонний паркан якогось підприємства. Вони втрьох вийшли з автомобіля подивитися на пошкодження. В цей час з території підприємства вийшов якийсь молодий чоловік. ОСОБА_4 пояснив, що він зараз піде зніме гроші у банкоматі і компенсує пошкодження паркану, після чого ОСОБА_4 пішов, а він з товаришем залишилися його чекати. Через деякий час приїхали працівники поліції і з`ясувавши, що автомобіль належить мені, почали складати протоколи по вчиненню ДТП та керування в стані алкогольного сп`яніння, хоча він не керував і автомобіль вже тривалий час знаходився нерухомо і з вимкненим двигуном. Через деякий час прийшов ОСОБА_4 з грішми, за які ми повністю відновили секцію паркана. Враховуючи те, що він в той день вживав спиртне, він ніяк не міг би сам керувати автомобілем щоб доїхати додому в м.Фастів, так як це тривала відстань і маршрут іде через м.Київ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що дійсно 10.05.2025 року близько 20 години, він мав завезти ОСОБА_1 на його автомобілі та його товариша додому, оскільки вони вже був напідпитку. Сам він в той день спиртного не вживав. На повороті вул. Нова в м.Борисполі, йому на зустріч рухався автомобіль. З метою уникнення зіткнення, він повернув кермо праворуч і виїхав на дрібне каміння в результаті чого автомобіль занесло і він врізався в паркани. Вони втрьох вийшли з автомобіля подивитися на пошкодження. В цей час з воріт тепломережі, в паркан якого він в`їхав, вийшов молодий чоловік. Він йому повідомив, що він випадково в`їхав у паркан і зараз піде зніме гроші для відшкодування шкоди. Після чого він пішов до найближчого банкомата де і зняв грошові кошти. Коли він повернувся, ОСОБА_1 повідомив, що на нього склали протоколи за ДТП та керування в стані сп`яніння. Він за власні кошти замінив пошкоджену секцію паркана.

Допитаний свідок ОСОБА_6 повідомив, що він працює різноробочим у тепломережі м. Бориспіль, вул. Нова,2. 10.05.2025 він перебував на робочому місці і у вечірній час почув звук удару в паркан. Він вийшов за територію підприємства і побачив, як автомобіль «Volkswagen» Т-5 чорного кольору пошкодив паркан. З водійського місця вийшов чоловік худорлявої статури з темним волоссям і попросив його не викликати працівників поліції, він все відшкодує. В автомобілі було ще двоє чоловіків. Один був невисокого зросту худорлявої статури з коротким волоссям, третій був крупної статури також невисоко зросту. Водій від`їхав від паркана та зупинив автомобіль поряд. Повідомив, що йде до банкомата знімати кошти для відшкодування шкоди і пішов. Його не було близько години. Коли водій повернувся, працівників поліції вже не було а чоловіки з автомобіля обговорювали як замінити секцію паркана. Через короткий проміжок часу він почув, як приїхали працівники поліції, говорили якісь жінки та чоловіки на місці де був автомобіль. На наступний день він помітив, що секція паркана була замінена на нову.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

З наданих відеозаписів з боді-камер працівників поліції вбачається, що автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 заходиться в нерухомому стані, працівник поліції затримує чоловіка, як з`ясувалося ОСОБА_1 . Запис з відеореєстратора патрульного автомобіля відсутній. З пояснень самих працівників поліції на відеозаписі вбачається, що на дане місце приїхали два екіпажі поліції, однин на ДТП, інший на хуліганські дії. Також в кадрі з`являються жінка, яка і повідомила про інцидент. В автомобілі Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться ще один чоловік. Працівниками поліції з`ясовано, що в даному автомобілі було троє чоловіків. Про третього чоловіка вказують і показання як самого ОСОБА_1 так і свідків ОСОБА_5 , який стверджує, що саме він був за кермом автомобіля, так і свідок ОСОБА_6 , який стверджує, що з автомобіля вийшли троє чоловіків і один з них пішов знімати гроші. Ні відеозапис, ні матеріали справи не містять пояснень жінки, яка була на відео, ні пояснень чоловіка з автомобіля, ні третього чоловіка з цієї компанійні, про причини і обставини ДТП та не з`ясовувалося хто ж був за кермом. Відсутні і пояснення самого ОСОБА_1 в матеріалах по ст.124 КПК України, якщо працівник поліції вважали його водієм, про обставини ДТП. З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 говорив, що він був водієм.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем з його боку, а надані докази суд оцінює критично, оскільки належні докази керування автомобілем та у стані сп`яніння, відсутні.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 36, 38, 130, 247, 283 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, суддя

п о с т а н о в и в:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення за № 3/359/2607/2025 справа № 359/5567/25 за ч.1 ст. 130КУпАП та за № 3/359/2608/2025 справа № 359/5568/25 за ст.124 КУпАП та визначити єдиний номер справи № 359/5567/25 провадження № 3/359/2607/2025.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________