Справа № 462/6086/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (згідно протоколу проживає: АДРЕСА_2 ).

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, 03.08.2025 року о 21 год. 57 год. на вул. Городоцька, 249 у м. Львові, керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, покликаючись на те, що при складанні протоколу серії ЕПР1 № 411518 від 03.08.2025 року працівниками поліції його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Водійських прав на даний час не отримував.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гірський О. І. у судовому засіданні просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Зазначив, що, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411518 від 03.08.2025 року, ОСОБА_1 03.08.2025 року о 21:57 год. у м. Львів по вул. Городоцька, 249 керував автомобілем Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Із зазначеним ОСОБА_1 категорично не погоджується, своєї вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнає, оскільки зазначене у постанові не відповідає дійсності, адже правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, - керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування, такого він не вчиняв, адже ця норма застосовується при першому такому порушенні протягом строку позбавлення права керування, а ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортними засобами.Щодо наявного у матеріалах справи рапорту працівника поліції від 04.08.2025 року, у якому він доповідає своєму керівнику про допущену помилку у кваліфікації частини статті, то слід зазначити, що рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, адже не є процесуальним документом, а являється внутрішнім документом поліції. Також зазначає, що зміна кваліфікації адміністративного правопорушення з ч. 4 на ч. 5 ст. 126 КУпАП погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не допускається навіть при застосуванні аналогії з норм КПК України.Відтак, оскільки викладені обставини та склад зазначеного в протоколі серії ЕПР1 №411518 від 03.08.2025 року адміністративного правопорушення передбаченого, ч. 4 ст. 126 КУпАП, належним чином не встановлений та є не вірний, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі зазначеної норми.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Згідно Довідки інспектора ВАПУПП у Львівській області ОСОБА_1 23.05.2025 року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 411518 від 03.08.2025 року, довідками від 05.08.2025 року, рапортом від 04.08.2025 року, у якому інспектором зазначено, що під час вибору зі списку статей було помилково вибрано ч. 4 ст. 126 КУпАП та слід вважати вірною ч. 5 ст. 126 КУпАП, поясненнями від 03.08.2025 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5388113 від 03.08.2025 року.

Слід зазначити, що невірно зазначена частина статті у протоколі при правильно викладеній диспозиції частини статті, яка передбачає адміністративну відповідальність за її порушення, є технічною помилкою, яка допущена відповідною службовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Така помилка не впливає на суть правопорушення, а при розгляді справи перевага надається змісту доказів та даний доказ суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі. Зазначене не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення та не впливає на можливість встановлення усіх обставин справи.

Аналогічні позиції висловив у своїх постановах і Верховний Суд, а саме у постановах від 24.12.2019 року у справі № 459/1801/17 та від 28.11.2018 року у справі № 537/1214/17, в яких йдеться про те, що невірно вказані відомості є описками та не можуть спростовувати факт вчинення адміністративного правопорушення.

Слід наголосити, що закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення виключно на підставі формальної констатації, зокрема, за наявності технічних помилок (описок), за відсутності інших підстав для закриття провадження у справі, жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості тощо).

Винуватість особи встановлюється не лише даними протоколу, а й іншими доказами, які, в сукупності з даними протоколу, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суд не бере до уваги покликання захисника, що зміна кваліфікації адміністративного правопорушення з ч. 4 на ч. 5 ст. 126 КУпАП погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП у протоколі серії ЕПР1 № 411518 від 03.08.2025 року викладена правильно, а саме вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia», не маючи права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія, тобто ніколи не отримував та здійснив дане правопорушення повторно.

Щодо рапорта працівника поліції, яким виправлено допущену технічну помилку при складанні протоколу, суд зазначає, що рапорт працівника поліції є належним доказом, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, з урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі ЕПР1 № 411518 від 03.08.2025 року обставини підтверджуються дослідженими суддею сукупністю наявних у матеріалах справи доказів та поясненнями, даними в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника, у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого нею правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами без вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Роз`яснити, що згідно вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Пилип`юк Г. М.