Справа № 314/4270/25
Провадження № 3/314/2154/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025 м. Вільнянськ Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В., розглянула матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 426193 від 15.09.2025, о 22 годині 05 хвилин 13.09.2025 ОСОБА_1 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , повторно протягом року неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті чого останній перебував без нагляду у комендантську годину, не ночував вдома, перебував у нічний час доби на вулиці, чим порушено ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Під час судового засідання ОСОБА_1 пояснила, що не вважає себе винною. Вона зазначила, що 15 вересня 2025 року її син вирушив з дому до спеціалізованої школи-інтернату о 8:00 ранку. Однак о 8:59 їй зателефонували та повідомили, що хлопчик втік зі школи. Після цієї новини вона одразу розпочала його пошуки. Також ОСОБА_1 зауважила, що справді іноді не може повністю впоратися із сином, оскільки дитина має захворювання (F70.1). Незважаючи на це, вона слідкує за тим, щоб він вчасно приймав ліки, проводить виховні бесіди, піклується про нього та співпрацює з психологом для поліпшення його стану.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у прямому чи непрямому умислі або різних формах бездіяльності, пов`язаних з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної вище статті КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на те, що ст. 184 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справи необхідно з`ясувати серед іншого, чи порушила ОСОБА_1 норму спеціального закону, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частинами 1-4 статті 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що о 22 годині 05 хвилин 13.09.2025 ОСОБА_1 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , повторно протягом року неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті чого останній перебував без нагляду у комендантську годину, не ночував вдома, перебував у нічний час доби на вулиці, чим порушено ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , не зазначено, які конкретно обов`язки щодо догляду та виховання дитини, вона порушила.

З рапорту поліцейського від 15.09.2025 вбачається, що 15.09.2025 о 12:04 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.09.2025 о 12:03 за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця практичний психолог школи повідомила про те, що зі школи втекла дитина о 09:30 самовільно залишила територію та заклад освіти. Намагались знайти самостійно. Батькі сповіщенні одразу. Данні дитини гр. ОСОБА_2 05.02.2012 року. Прикмети: зріст приблизно 155 см. Худощявої тілобудови, русяве волосся, короткострижений, очі блакитні.

15.09.2025 поліцією було знайдено неповнолітнього ОСОБА_2 та повернуто його батькам.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що дитина втекла зі школи 15.09.2025, а батьки вживали заходів, з метою встановлення його місця знаходження.

При цьому, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, не надано суду належних та достатніх доказів того, що саме мати дитини ОСОБА_1 13.09.2025 порушила конкретні обов`язки щодо виховання та догляду свого сина, що призвело до того, що він без дозволу та повідомлення батьків пішов зі школи.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 , з яким вона погодилась, не може бути визнаний достатнім та належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевказані встановлені судом обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 251, ст. ст. 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Вільнянський районний суду Запорізької області.

Суддя О.В. Швець

07.10.2025