Справа № 346/3940/25
Провадження № 33/4808/706/25
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря с.з, Лавринович У.М. та Козюка Юрія Юрійовича розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 (Апелянт) на постанову Коломийського міськрайонного суду від 26.09.2025 та

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Суд визнав Апелянта винним за ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддав штрафу 40 800 грн, позбавив права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

1.2. Згідно постанови 28.07.2025 року о 23:45 год. в м.Коломия, вулиця І.Богуна, 34, Апелянт повторно протягом року керував транспортним засобом Volkswagen golf д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України.

Своїми діями Апелянт, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги.

2.1. Апелянт, ніколи не отримував посвідчення водія і, відповідно, не має такого права, якого його можна було б позбавити.

2.2. Застосоване додаткове покарання суперечить ключовим принципам Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та Конституції України, а саме: принципу індивідуалізації відповідальності (ст. 33 КУпАП), оскільки покарання має бути співмірним особі та обставинам, принципу справедливості покарання (ст. 61 Конституції України), бо накладає обмеження, яке неможливо реалізувати.

2.3. Рішення суду першої інстанції ігнорує існуючу судову практику, зокрема постанову Івано-Франківського апеляційного суду у справі №346/2918/25, яка визнала незаконним позбавлення права керування особи без водійського посвідчення

2.4. Скаржник усвідомлює протиправність своїх дій і готовий сплатити штраф у повному обсязі, вважаючи його єдиним реальним та справедливим покаранням у даній ситуації.

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржену постанову скасувати в частині позбавлення права керування транспортними засобами на 5 років.

3. Провадження в апеляційному суді.

Апелянт доводи апеляційної скарги підтримав, просили її задовольнити. Пояснив, що дійсно повторно керував ТЗ, не маючи такого права. Потрібно було терміново відвозити ліки дідусеві. Вчинив це не подумавши про інші можливості.

4. Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно досліджено докази у справі, належним чином установлено обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та правильно застосовано норми матеріального й процесуального права.

Вина Апелянта у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, які були належним чином досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1) , довідкою про попереднє притягнення до відповідальності (а.с. 2), повідомленням про те, що посвідчення водія йому не видавалось (а.с.3), та відеозаписом (а.с. 4). Скаржником факт керування транспортним засобом без відповідного права не заперечується.

Із відеозапису події вбачається, що працівники поліції зупинили Апелянта за перевищення дозволеної швидкості. При встановленні особи водія працівники поліції встановили, що Апелянт не отримував посвідчення водія. Поліцейські роз`яснили Апелянту суть скоєного правопорушення, а також його процесуальні права та право на адвоката.

Доводи апеляційної скарги про неможливість позбавлення права керування особи, яка його не має, є безпідставними.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Ця норма має не лише каральний, але й превентивний характер. Її мета унеможливити для особи, яка систематично та грубо порушує правила дорожнього руху, керуючи транспортним засобом без відповідного права, отримання такого права у майбутньому протягом визначеного строку.

Застосування цього стягнення означає, що протягом п`яти років Апелянт не зможе отримати посвідчення водія. Таким чином, рішення суду є реальним до виконання і спрямоване на запобігання вчиненню нових правопорушень.

Посилання апелянта на практику інших судів одного рівня в аналогічних справах недоречне, оскільки такі рішення преюдиції не створюють, а висновки вищого суду з цього приводу в справах про адміністративні правопорушення відсутні. Норм конституції України та КУпАП судове рішення не порушує.

Враховуючи, що Апелянт вчинив правопорушення повторно протягом року, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до нього стягнення, передбачене законом. Призначене стягнення є справедливим та співмірним вчиненому.

5.Висновки.

Рішення суду 1- ї інстанції законне, обґрунтоване, вмотивоване.

Доводи апеляційної скарги спростовані доказами, які є у справі.

Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду від 26.09.2025 щодо нього без зміни.

Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв