П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 Справа №607/20869/25 Провадження №3/607/7644/2025
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

29.09.2025 приблизно о 17:26 ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді за адресою: АДРЕСА_1 , ухилялася від передбачених ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків щодо належного виховання та догляду малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання була голодною та не одягненою у чистий одяг.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення визнала частково за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснила, що її дитина не була голодною. Водночас визнала, що вживала алкогольні напої. Обіцяє, що більше такого робити не буде. Також зазначила, що інших коштів, крім тих, які вона отримує від держави на дитину, не має.

Окрім часткового визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №843089 від 29.09.2025; відеозаписом, що міститься на DVD-R диску; заявою ОСОБА_3 від 29.09.2025; поясненнями ОСОБА_3 від 29.09.2025; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.11.2024, відповідно до якого батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; витягом з ІПНП України електронним рапортом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ЄО №58014 від 29.09.2025.

Водночас частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, а саме у фабулі правопорушення, не зазначено, що ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення вчинила ті самі дії, передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. Окрім того, до матеріалів адміністративної справи не долучено жодного доказу, зокрема постанови суду, згідно з якою ОСОБА_3 протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За цих обставин, враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП на ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На переконання суду, зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_1 з метою ухвалення справедливого рішення за нормою, яка передбачає менш суворе стягнення, покращує становище правопорушника, а тому не є порушенням права ОСОБА_1 на захист та не суперечить визначеному Конституцією України принципу верховенства права.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Обираючи адміністративне стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення вчинення правопорушення жінкою, яка має дитину віком до одного року, та вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді попередження.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 184, 221, 276, 277, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяН. П. Воробель