Справа № 450/2576/25 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д. А.
Провадження № 33/811/1447/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові, у режимі відео конференції, з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Рвачова Олексія Олександровича, розглянувши апеляційну скаргу особи адвоката Рвачова О.О. на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Відповідно до постанови, 11.06.2025 о 21 год. 15 хв. в м. Пустомити, вул. Винниченка, 2, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Nissan Navara, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру №1157. Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, представник ОСОБА_1 , адвокат Рвачов О.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення або ж вирішити питання щодо можливості застосування більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Розгляд апеляційної скарги провадити у режим відео конференції.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а факт руху автомобіля Nissan Navara, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відтак наголошує, що вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є безпідставною та протиправною.

Стверджує, що у порушення законодавчих вимог поліцейський не перевірив жодних ознак стану алкогольного сп`яніння, направлення ОСОБА_1 на огляд є безпідставним та протиправним, а тому у ОСОБА_1 не виникало обов`язку проходження такого огляду. Крім того наголошує, що у порушення вимог нормативно-правових актів ОСОБА_1 не роз`яснили права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП .

Заявляє, що письмові пояснення свідка ОСОБА_2 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки свідок у судовому засіданні не допитувався і про кримінальну відповідальність не попереджався. Із згаданих пояснень видно, що між нею та ОСОБА_1 відбувся конфлікт, що об`єктивно вказує на те, що в неупередженості свідка є об`єктивний сумнів.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, отже огляд мав проводитися згідно вимог ч.2 ст. 266-1 КУпАП уповноваженою на те посадовою особою відповідного органу військової адміністрації.

Покликається на практику Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , його представника адвоката Рвачова О.О., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується належними, достатніми та достовірними доказами, у їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358966 від 11.06.2025; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2025; відеозаписах, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення; показаннях свідка ОСОБА_2 .

Апеляційні твердження щодо упередженості показів свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд розцінює як припущення, доказів зворотнього при апеляційному розгляді не здобуто та апелянтом не надано. Крім того із оскаржуваної постанови вбачається, що суд допитував свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні під час огляду відеозапису. Отже апеляційні доводи у цій частині є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій працівників поліції, що проявились в складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 як військовослужбовця, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.

За змістом ч.1 ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.266-1 КУпАП України огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів у випадку, якщо вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, вбачається, що інкриміноване ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено не на території військової частини, а у АДРЕСА_1 ,

Відтак із врахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції вірно врахував суспільну небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, та дійшов до вірного висновку про те, що на правопорушника слід накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, а відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу, суд позбавлений можливості обрати правопорушнику стягнення лише у виді штрафу, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Покликання апелянта на практику щодо накладення на військовослужбовців-водіїв в умовах воєнного стану адміністративного стягнення у виді штрафу є безпідставним та не відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, адміністративне стягнення накладено у межах санкції статті та з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рвачова Олексія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ