Справа № 683/2511/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Бондарчук Л.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює товарознавцем ФОП ОСОБА_2 АДРЕСА_2 ,

за ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 418343 від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 14 червня 2025 року о 16 год. 00 хв. три собаки породи «Вівчарка» загризли домашню тварину (козу) ОСОБА_3 , яка була прив`язана по вул. Миру на березі річки «Случ», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно протоколу серії ВАД №418345 від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 15 червня 2025 року о 19 год. 00 хв. три собаки породи «Вівчарка» покусали ОСОБА_4 по вул. Миру в с. Сахнівці, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Швець О.О. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що протокол від 14 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено виключно на припущеннях, оскільки ні потерпіла ОСОБА_5 ні свідок ОСОБА_6 у своїх поясненнях вказували, що перебуваючи на своїх городах почули гавкіт собак та згодом на березі річки виявили роздерту козу. Зазначає, що в матеріалах провадження взагалі відсутні докази існування кози, а її собаки утримуються виключно у вольєрі. Щодо події, відображеній у протоколі від 15 червня 2025 року, адвокат вказує, що у ОСОБА_1 з ОСОБА_4 існує конфлікт вже більше 20 років. Так 15 червня 2025 року біля 18 години 30 хвилин ОСОБА_4 предметом, схожим на бейсбольну біту пошкодив ворота ОСОБА_7 та вподальшому погрожував її життю, в результаті чого вона була змушена випустити із вольєра свою собаку, оскільки існувала реальна загроза її життю та здоров`ю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Системний аналіз положень ст.218 та ст.221 КУпАП дає можливість зробити висновок, що до компетенції адміністративної комісії відноситься розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.154 КУпАП. У свою чергу до компетенції суду відноситься розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене

ч.2 ст.154 КУпАП. При цьому розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, як вбачається зі змісту положень ст. 218-244-24 КУпАП, не відноситься до компетенції жодних, з числа зазначених у ст.213 КУпАП органів влади (посадових осіб). Вказані обставини у поєднанні з принципом визначення повноважень адміністративних комісій, що закріплений у ст.214 КУпАП, могли б давати можливість зробити висновок, що в такому разі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.154 КУпАП, мають розглядатися саме адміністративними комісіями як такі, що не віднесені до компетенції інших органів влади (посадових осіб), але, оцінюючи відповідність такого висновку положенням чинного законодавства, необхідно звернути увагу на наступне.

Так, ст.154 КУпАП (у редакції станом на 01.07.2021) структурно складалася з двох частин. У ч.1 ст.154 КУпАП (у редакції від 01.07.2021) було передбачено основний склад адміністративного правопорушення, який передбачав адміністративну відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях.

Натомість, ч.2 ст.154 КУпАП (у редакції від 01.07.2021), передбачала адміністративну відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Системний аналіз положень ст.154 КУпАП у зв`язку з положеннями ст.218,221 КУпАП у редакції станом на 01.07.2021 дає можливість зробити висновок, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.154 КУпАП, станом на 01.07.2021 відносився до компетенції адміністративних комісій, а справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.154 КУпАП до компетенції судів.

15.07.2021 ВРУ було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації положень деяких міжнародних угод та директив Європейського Союзу у сфері охорони тваринного та рослинного світу» за №1684-IX, яким ст.154 КУпАП було викладено у новій редакції, що повністю відповідає редакції чинній на момент вчинення правопорушення та на момент здійснення судового розгляду.

Таким чином, шляхом прийняття ЗУ від 15.07.2021 за №1684-IX - ст.154 КУпАП структурно була поділена на три окремі частини. При цьому, як видно зі змісту положень вказаного закону, виділення ч.3 ст.154 КУпАП відбулося шляхом відокремлення кваліфікуючої ознаки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та майну людини з ч.2 ст.154 КУпАП. Тобто, кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП, у виді повторності та заподіяння шкоди здоров`ю та майну особи, які в попередній редакції статті містилися у ч.2, шляхом прийняття нового закону були розділені на окремі частини таким чином, що заподіяння шкоди здоров`ю та майну особи внаслідок порушення правил утримання собак і котів перетворилося на особливо кваліфікуючий склад адміністративного правопорушення, що кваліфікується за ч.3 ст.154 КУпАП.

Однак при цьому, як вбачається з положень ЗУ від 15.07.2021 за №1684-IX, супутніх змін до ст.218,221 КУпАП, у зв`язку з появою ч.3 ст.154 КУпАП, не було прийнято, а відтак виникла законодавча прогалина, яка полягає у тому, що формально ч.3 ст.154 КУпАП не відноситься до компетенції жодного органу влади (посадової особи), що здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ - кримінальне обвинувачення не тлумачиться буквально та не зводиться виключно до кримінального переслідування особи за вчинення кримінально-караних діянь, у зв`язку з чим обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення в залежності від певних обставин (характер правопорушення, тяжкість покарання, кваліфікація за національним законодавством) також може підпадати під ознаки

кримінального обвинувачення та потребувати юрисдикції суду щодо визначення обґрунтованості останнього. Крім того, відповідно до ч.4 ст.6 КАС України - як складова вимога принципу верховенства права забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Проектуючи вказані положення на обставини даної справи суд робить висновок, що наявність прогалини у законодавстві. Разом з цим недоліки законодавства не можуть ігнорувати вимоги суспільства щодо забезпечення правопорядку шляхом притягнення особи до відповідальності за вчинене протиправне діяння.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, ступінь його тяжкості, те, що склад вказаного правопорушення, у новій редакції законодавства, утворює кваліфікуюча ознака, яка в попередній редакції законодавства містилися у ч.2 цієї ж статті та відносилася до компетенції суду, беручі до уваги, що за вчинення даного правопорушення передбачено обов`язкове додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації, що відповідно до ст.29 КУпАП може бути застосовано лише судом, то, не зважаючи на те, що розгляд судом справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, прямо не закріплено у ст.221 КУпАП, суд приходить до висновку, що розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, має здійснюватися саме судом, а не іншим органом влади (посадовою особою).

Крім того, відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, настає за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб щодо тримання собак, встановлені відповідними правилами на адміністративній території певного населеного пункту. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Згідно положень ст.1,9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», собаки відносяться до домашніх тварин. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Враховуючи, що диспозиція статті 154 КУпАП є бланкетною, при формулюванні суті правопорушення обов`язковим є зазначення конкретного пункту (пунктів) Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушеним.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, має обов`язково містити посилання на відповідний нормативний акт (зокрема відповідні Правила тримання собак), який вважається порушеним та має бути викладено його зміст.

Всупереч зазначеному у вказаних вище протоколах про адміністративне правопорушення йдеться про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, не зазначено вимоги якого нормативно-правового акту (стаття, частина, пункт) були нею порушені, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, а також до протоколів не додано документів, необхідних для встановлення обставин щодо настання наслідку у виді заподіяння шкоди здоров`ю чи майну особи.

Також відсутні відомості, необхідні для ідентифікації собак, які згідно санкції ч.3 ст.154 КУпАП підлягають конфіскації, та про місце їх перебування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 33, 40-1, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: