ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Рівненській області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, відомості про РНОКПП невстановлені, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2025 року серії ВАБ № 985636, 08.09.2025 року о 18 год 50 хв у м. Рівне по вул. Київська, 40, громадянин ОСОБА_1 на території автовокзалу вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, образливо чіплявся відносно ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08.09.2025 року серії ВАБ №985650, 08.09.2025 року о 18 год 50 хв у м. Рівне по вул. Київська, 40, громадянин ОСОБА_1 перебував у п`яному вигляді у громадському місці, хитка хода, неохайний зовнішній вигляд, запах алкоголю з порожнини рота, чим ображав людську гідність та мораль та вчинив двічі протягом року дане правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 та ч. 3 ст. 178 КУпАП.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалося в його присутності, хоча від підпису про повідомлення відмовився. До суду не з`явився. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслав. Постанову про привід ОСОБА_1 від 03.10.2025 року виконано не було, до суду особа працівниками поліції доставлена не була.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Диспозиція ст. 173 КупАП передбачає відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Диспозицією ч. 3 ст. 178 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складів адміністративних правопорушень, тобто сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, що підтверджуються належними доказами.

Підтвердження належними, допустимими та достовірними доказами кожного з елементів поза розумним сумнівом свідчитиме про доведення вини ОСОБА_1 , відсутність хоча б одного із них вказуватиме на відсутність складів вказаних адміністративних правопорушень.

На доведення вини ОСОБА_1 суду надано наступні докази: протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 985636 від 08.09.2025 року, серії ВАБ № 985650 від 08.09.2025 року, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , витяг з ІПНП, а саме постанови по справі про адміністративні правопорушення серії ЕГА №1554089 від 14.09.2024 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП, серії ЕГА №1627801 за ч. 2 ст. 178 КУпАП.

На переконання суду зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою, адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП, виходячи з наступного.

Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Орган уповноважений на складання протоколу повинен довести належними та допустимими доказами вину особи.

При дослідженні матеріалів справ про адміністративні правопорушення, не зазначено жодних свідків події даних правопорушень, наявні пояснення потерпілого поліцейського. Відеозапису з місця події чи показань сторонніх осіб - немає, тому складається ситуація, коли слово особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протиставляється слову працівника поліції, який оформляв матеріали.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП вказується, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство в громадському місці, однак пояснення громадян, які могли бути встановлені свідками події в матеріалах справи відсутні.

Жодних інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення за ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП, матеріали справ також не містять (у справі відсутні фото або відео з нагрудних камер поліцейських, якими штатно укомплектовані працівники поліції, тощо).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, будь-які належні, допустимі та достовірні докази, зібрані у порядку ст. 251 КУпАП, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП, у справах відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За викладених обставин, суд вважає вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП, не доведеною, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173, 178, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю подій і складів адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Наталія ГОРДІЙЧУК