Справа № 513/973/25
Провадження № 3/513/692/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України після доопрацювання, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зоря Саратського району Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , головного бухгалтера СФГ «Балкани», паспорт № НОМЕР_1 , виданий 03 листопада 2020 року Органом 5144, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.163-1 КпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25 липня 2025 року №45/15-32-07-01-21, складеним головним держаним інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області С. Гаргалик, ОСОБА_1 порушила ведення податкового обліку, згідно з актом перевірки від 22 грудня 2023 року № 37602/15-32-07-01/24534083, а саме порушила: абзац б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21 (зареєстрованого від Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №159/28289) (зі змінами та доповненнями) в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за травень 2025 року в сумі 6 900,00 грн, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.163-1 КУпАП.

Постановою суду від 13 серпня 2025 року протокол про адміністративне правопорушення повернуто до Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України з підстав ненадання доказів на підтвердження повторності, вчинено правопорушення ОСОБА_1 , а саме постанови суду, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КпАП протягом року, а також невідповідності у відомостях фабули протоколу про адміністративне правопорушення від 25 липня 2025 року № 45/15-32-07-01-21 з наданими до нього адміністративними матеріалами.

ОСОБА_1 , будучи повідомленою завчасно, у судове засідання не з`явилася. Зі складеними з приводу виявленого адміністративного правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення порушник ознайомився, їй було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що зроблено відмітка та поставлено підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суду подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність (№ ЕП-1513/25-Вх від 13.08.2025 р.).

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що ОСОБА_1 при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен перевірити правильність складання протоколу та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

При підготовці вказаної справи до розгляду було виявлено, що протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 163-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків.

Зокрема, частиною першою ст. 163-1 КУпАП, встановлено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

За частиною другою ст. 163-1 КУпАП настає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

За положеннями КУпАП формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення КУпАП, які передбачають відповідальність за дане правопорушення.

Таким чином, диспозицією ч.2 ст. 163-1 КУпАП встановлено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, яке вчиняється особою повторно протягом року.

В супереч чому, в протоколі не зазначено ознак повторності, а саме дати та номеру постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а до самого протоколу не додано копії постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2025 року №45/15-32-07-01-21 відносно ОСОБА_1 не викладено всіх елементів складу правопорушення, яке передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 163-1 КУпАП.

Крім того, при ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 липня 2025 року №45/15-32-07-01-21 встановлено, що записи в ньому мають виправлення, а саме в частині відомостей на підставі, яких складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 «Про затвердження Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 липня 2016 року за № 1046/29176, затверджено інструкцію з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення (далі Інструкція).

Заманена Інструкція, розроблена відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інших нормативно-правових актів, встановлює порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в податкових органах, а також процедуру складання протоколів про адміністративні правопорушення, розгляду справ про адміністративні правопорушення податковими органами, ведення діловодства у справах про адміністративні правопорушення, а також забезпечення належного розгляду скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення.

Пунктом 5 розділу ІІ «Оформлення протоколів про адміністративні правопорушення» Інструкції встановлено, що усі реквізити протоколу заповнюються чорнилом чорного або синього кольору розбірливим почерком державною мовою. Не допускаються закреслювання або виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, відносно якої він складений.

Пунктом 8 розділу ІІІ «Розгляд посадовими особами податкових органів справ про адміністративні правопорушення» зазначеної Інструкції встановлено, що не допускаються закреслення, виправлення відомостей, що вносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У графах, які не заповнюються при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ставиться прочерк.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою від 13 серпня 2025 року у справі № 513/973/25 акцентовано увагу на те, що будь-які виправлення, які вносяться до протоколу про адміністративне правопорушення повинні бути засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства та здійснюватися в присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, Головне управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України, незважаючи на положення Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення та постанову Саратського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року у справі № 513/973/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163 КУпАП, внесли виправлення шляхом закреслення одних відомостей із внесенням інших без участі особи відносно якої було складено адміністративні матеріали.

Постанову суду від 13 серпня 2025 року щодо належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками Головне управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України, залишено без виконання, матеріали справи повернуто без доопрацювання.

Суддя законодавчо позбавлений права у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Згідно Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження) .

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 163-1 КУпАП і посилання на них відсутні, що викликає сумніви у встановленні обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за відсутністю в протоколі конкретних обставин, що відповідають суті інкримінованого адміністративного правопорушення з посиланням на нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за його вчинення, та відсутності інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КУпАП.

За такого, адміністративне провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 256, 284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови на ім`я Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Суддя В. С. Миргород