Справа № 548/2174/25
Провадження № 3/548/537/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2025 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., за участю секретаря судових засідань Безносик Д.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , відомості про ідентифікаційний код, сімейний стан, наявність утриманців, інвалідності, факти притягнення до кримінальної відповідальності, місце народження в матеріалах справи відсутні,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , не будучи водієм і не маючи посвідченння водія встановленого зразка, 21.09.2025 близько 21 год 29 хв керував транспортним засобом YADEA T9 без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився на відеозапис, чим порушив вимогип. 2.5 ПДРУкраїни.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Винуватість ОСОБА_1 доводиться наступною сукупністю доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 460968 від 21.09.2025, де зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол має записи щодо додатків до протоколу, якими є відео на диску, направлення, акт огляду. У протоколі мається запис про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу в графах про ознайомлення з датою та місцем розгляду справи, мається підпис працівника поліції, що склав протокол / т. 1 а.с. 2/;

- відеозаписом з бодікамери працівника поліції, з якого вбачається, що 21.09.2025 о 21 год 29 хв працівники поліції виявляють ОСОБА_1 , що рухається на електроскутері понад правим узбіччам по вул. Шевченка в м. Хорол, при наближенні до останнього ОСОБА_1 встає із транспортного засобу та починає його котити в руках. На бодікамеру зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває у явно вираженому стані алкогольного сп`яніння, при спілкуванні із працівниками поліції останній не заперечує факту перебування в стані сп`яніння, вказує, що поліцейські не мають права його зупиняти на електричному транспортному засобі. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння яке на місці, так і в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовляється це зробити.

Вказаний відеозапис достовірно підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі, обладнаному електродвигуном, по проїзжій частині.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130КУпАП.

Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністру України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно доЗакону України ''Про дорожній рух`встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДРУкраїни встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконав вимог п. 2.5 ПДРУкраїни.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАПнеобхідна наявність одночасно двох умов: 1) встановлений належним чином факт керування транспортним засобом; 2) встановлений належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу, або його відмови від проходження відповідного огляду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі ''Коробов проти України'' Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення ''поза розумним сумнівом''. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перед зупинкою його працівниками поліції керував транспортним засобом. Потім встав із нього та почав штовхати після наближення до нього працівників поліції, почувши звуковий сигнал зупинитися.

Відтак, суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами у справі.

Щодо доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, вважаю, що вказаний факт також доведений належними та допустимими доказами, зважаючи на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці його зупинки і у медичному закладі.

При цьому, суддя зауважує, що в силу приписів ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Суддя констатує, що поведінка ОСОБА_1 була такою, що безсумнівно свідчить про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Порушень поліцією порядку висування ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставили би під сумнів факт учинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130КУпАП, не встановлено.

Під час здійснення судового розгляду беззаперечно, поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 не мав наміру проходити оглядна стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції не обмежували останнього у праві вибору способу поведінки, поліцейські не застосовували до нього фізичний та психологічний примус.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вказує, що електромопед, яким він керує має потужність 2.5 кіловат, тому він може ним керувати без посвідчення водія і в нетверезому стані.

З цього приводу, суддя зазначає, що електроскутер відповідає поняттю «транспортний засіб», а ОСОБА_1 , як водій вказаного транспортного засобу, який рухався по проїзній частині автодороги, є суб`єктом адміністративного правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 указано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінністатті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21.02.1984, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі зазначеного, суд застосовує аналогію закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ст.130 КУпАПокрім іншого, передбачає відповідальність за керування водіями транспортних засобів з ознаками алкогольного сп`яніння та їх відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно з усталеною практикою, при розгляді адміністративних справ зазначених категорій і, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема п.1.10 Правил дорожнього руху, затвердженихпостановою КМ України від 10.10.2001 №1306,Закон України «Про автомобільний транспорт`з останніми змінами,Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів`тощо.

Пунктом 1.10. ПДРУкраїни передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Однак, при цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і вЗаконі України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом б) частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух`визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу Українипро адміністративні правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги суть та характер вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, за відсутності обставин, що пом`якшують його відповідальність, з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно останнього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами, так як такого права правопорушник не набув.

Згідно із ст. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Ураховуючи цю норму законодавства та виходячи з положеньст. 4 Закону України ''Про судовий збір'', судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 605,60 грн належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.130 ч.1, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПта накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

Реквізити для сплати штрафу: Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр UA0016001).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2ст. 308 КУпАПсума штрафу, вказана вище, підлягає стягненню у подвійному розмірі - в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн (отримувач: ГУК у м.Києві/ м. Київ/ 22030106 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106)

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подання апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Суддя В.П. Старокожко