ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5713/25

Номер провадження 3/495/1947/2025

13 жовтня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гелла С.В.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 130 та ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

29.07.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403648 від 26.07.2025 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення із таким формулюванням: він 26.07.2025 року о 23:14 год. в смт Затока, бульвар Золотий берег, 67, керував автомобілем марки «Део ланос» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що супроводжувалось запахом алкоголю з порожнини роту, нечітким мовленням, від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис на боді камеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП.

29.07.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403654 від 26.07.2025 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 126 із таким формулюванням: він 26.07.2025 року о 23:14 год. в смт Затока, бульвар Золотий берег, 67, керував автомобілем марки «Део ланос» д/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керуванням транспортним засобом Дарницьким судом міста Києва, дане порушення вчим повторно протягом року, чим порушив п.2.1а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, передбачених ч.2 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце слухання справи повідомлявся шляхом надіслання судових повісток про виклик у судові засідання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади», причини неявку суду невідомі, клопотань або заперечень на адресу суду не надав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП, не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який не прибув на судові виклики.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу у чинній на час вчинення правопорушення редакції передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до санкції вказаної норми, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 23 Кодексу метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом частини другої статті 33 Кодексу при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403648 від 26.07.2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403654 від 26.07.2025 року; рапортами; довідкою, яка видана начальником сектору АП Заремба Н. про повторність протягом року вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з посиланням на те, що останній згідно з відомостями ГСЦ МВС посвідчення водія не отримував; довідкою, яка видана начальником сектору АП Заремба Н. про повторність протягом року вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП; довідкою «Армор»; диском з відеозаписом.

У судовому засіданні досліджено доказ відеозапис з нагрудної камери поліцейського, відеореєстратора із службового автомобіля, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Део ланос», відомості про який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, з відеозапису вбачається, що на питання поліцейського:

- «чи вживав він перед тим як сісти за кермо автомобіля алкоголі напої» ОСОБА_1 відповів «що вживав бутилу пива» (урив. 00:15);

- «чи буду він проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі» ОСОБА_1 відповів «що відмовляється від проходження таких оглядів» (урив. 00:30 00:35);

Окрім того, ОСОБА_1 на відео підтвердив про свою обізнаність у тому, що він позбавлений права керування транспортними засобами за раніше вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (урив. 01:12).

Відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно диспозиції частини другої ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Повторність вчинених правопорушень підтверджено відомостями бази ІПНП «Цунамі» щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КпАП на підставі постанови серії ЕНА №4995558 якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу; відомостями бази ІПНП «Цунамі» щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КпАП на підставі постанови серії ЕПР1 №403648 від 26.07.2025 року; відповідним довідками Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про повторність.

Відповідно до санкції ч.5 ст. 126 КУпАП за зазначене правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до санкції ч.2 ст.130 КУпАП за зазначене правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до положень ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Тобто, ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності у межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно долученої до матеріалів справи довідки виданої начальником сектору АП майором поліції Заремба Н. вбачається, що відомості у базі ІПНП «Цунамі» про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутні.

За правилами частини другої статті 30 КУпАП відносно ОСОБА_1 суд не застосовує покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такого спеціального права він не отримував.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 27, 33-35, 36, 130, 126, 221, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

матеріали адміністративних справ 495/5713/25 (номер провадження 3/495/1947/2025) та 495/5714/25 (номер провадження 3/495/1948/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП - об`єднати в одне провадження та справі присвоїти номер 495/5713/25 (номер провадження 3/495/1947/2025).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн (тридцять чотири тисячі грн) без позбавленням права керування транспортним засобом, без вилучення транспортного засобу.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафув розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот грн) без позбавленням права керування транспортним засобом, без вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно визначити покарання ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот грн), без позбавленням права керування транспортним засобом, без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Згідно із ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно із ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя С.В. Гелла