Справа № 539/5218/25
Провадження № 3/539/1269/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року місто Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце служби і посада: військова частина НОМЕР_2 , стрілець відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП.

Встановлено, що 06 жовтня 2025 року о 08.50 год командиром роти охорони військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_2 під час ранкової перевірки особового складу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено факт відсутності стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , про що встановленим порядком здійснено доповідь командуванню військової частини НОМЕР_2 . Солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, пошуки вказаного військовослужбовця, організовані командуванням військової частини НОМЕР_2 , позитивного результату не дали. 07 жовтня 2025 року о 16.30 год солдат ОСОБА_1 прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , про що капітан ОСОБА_2 доповів командуванню військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, солдат ОСОБА_1 у період з 08.50 год 06 жовтня 2025 року до 16.30 год 07 жовтня 2025 року без дозволу командування та без поважних причин, перебував за межами військової частини НОМЕР_2 , обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд. При цьому документів, що підтверджували б поважність його відсутності останній, не надав.

Враховуючи викладене, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-11 КУпАП, яке вважається виявленим 10 жовтня 2025 року, тобто з дня подання рапорту майором ОСОБА_3 про призначення службової перевірки та його реєстрації.

За вказаним фактом 10 жовтня 2025 року був складений протокол серії КИП № 96, який ОСОБА_1 підписав (на кожній сторінці) без зауважень.

У графі «пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 написав «свою вину визнаю повністю, з протоколом згоден, пояснення викладені на окремому аркуші»

У рапорті начальника групи проведення перевірок та службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_4 зазначено, що посадовими особами групи проведення перевірок та службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час опрацювання електронної кореспонденції, яка надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_3 через Систему електронного документообігу АСКОД, виявлено доповідь командира військової частини НОМЕР_2 від 06 жовтня 2025 року № 870/2785 про факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 рядовим ОСОБА_1 . З метою встановлення обставин вчинення вказаного правопорушення рядовим ОСОБА_1 , причин та умов, що сприяли його вчиненню, просив призначити службову перевірку.

06 жовтня 2025 року командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 у доповіді про невихід на службу без поважних причин військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , військової служби за мобілізацією стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони рядового ОСОБА_1 зазначив, що 06 жовтня 2025 року командир роти охорони капітан ОСОБА_2 доповів рапортом про те, що 06 жовтня 2025 року о 08.50 год при перевірці особового складу було виявлено відсутність стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони рядового ОСОБА_1 . Мобільний зв`язок з даним військовослужбовцем відсутній. За місцем проживання не виявлено. В списках на переміщення до бойових частин не перебував (придатний до служби в частинах забезпечення довідка ВЛК від 25 червня 2024 року № 2333). Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06 жовтня 2025 року № 225 призначено службове розслідування.

07 жовтня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 подана доповідь про повернення на службу військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 військової служби за мобілізацією стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони рядового ОСОБА_1 , в якій вказано, що 07 жовтня 2025 року о 16.30 год стрілець відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони боти охорони рядовий ОСОБА_1 , самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 .

Командир роти охорони військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_2 10 жовтня 2025 року у поясненнях поданих військовій службі правопорядку у Збройних Силах України вказував, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на вказаній посаді. У підпорядкованому йому підрозділі роті охорони військової частини НОМЕР_2 проходить військову службу солдат ОСОБА_1 , на посаді стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони військової частини НОМЕР_2 . 06 жовтня 2025 року о 08.50 год під час ранкової перевірки особового складу в розташуванні військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , ним було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , про що встановленим порядком було здійснено доповідь командуванню військової частини НОМЕР_2 . Солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, пошуки вказаного військовослужбовця, організовані командуванням військової частини НОМЕР_2 позитивного результату не дали. 07 жовтня 2025 року о 16.30 год солдат ОСОБА_1 прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , про що капітан ОСОБА_2 також встановленим порядком доповів командуванню військової частини НОМЕР_2 . Поважних причин самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 пояснити не зміг. Документів, що підтверджували б поважність його відсутності на службі в зазначений період останній не надав. Таким чином, солдат ОСОБА_1 у період з 08.50 год 06 жовтня 2025 року до 16.30 год 07 жовтня 2025 року без дозволу командування та без поважних причин, перебував за межами військової частини НОМЕР_2 , обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд.

У поясненнях, поданих військовій службі правопорядку у Збройних Cилах України, від 10 жовтня 2025 року сержант ОСОБА_7 вказував, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на вказаній посаді. У роті охорони військової частини НОМЕР_2 проходить військову службу солдат ОСОБА_1 на посаді стрільця відділення виконання спеціальних завдань взводу охорони та оборони роти охорони військової частини НОМЕР_2 . 06 жовтня 2025 року о 08.50 год командиром роти охорони військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_2 під час ранкової перевірки особового складу в розташуванні військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , про що встановленим порядком здійснено доповідь командуванню військової частини НОМЕР_2 . Солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, пошуки вказаного військовослужбовця, організовані командуванням військової частини НОМЕР_2 позитивного результату не дали. 07 жовтня 2025 року о 16.30 год солдат ОСОБА_1 прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , про що капітан ОСОБА_2 також встановленим порядком доповів командуванню військової частини НОМЕР_2 . Поважних причин самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 пояснити не зміг. Документів, що підтверджували б поважність його відсутності на службі в зазначений період останній не надав. Таким чином, солдат ОСОБА_1 у період з 08.50 год 06 жовтня 2025 року до 16.30 год 07 жовтня 2025 року без дозволу командування та без поважних причин, перебував за межами військової частини НОМЕР_2 , обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд. Дане правопорушення було вчинено солдатом ОСОБА_1 внаслідок особистої недисциплінованості.

ОСОБА_1 у поданих поясненнях військовій службі правопорядку у Збройних Силах України від 10 жовтня 2025 року зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на вищевказаній посаді. 06 жовтня 2025 року близько 07.00 год без дозволу командування військової частини НОМЕР_2 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав до себе додому, де проводив час на власний розсуд та вирішував особисті справи. У подальшому зрозумів, що вчинив самовільне залишення військової частини, та 07 жовтня 2025 року о 16.30 год повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 . Поважність причин відсутності на службі у період з 07.00 год 06 жовтня 2025 року до 16.30 год 07 жовтня 2025 року повідомити не може. Документів, що підтверджували таку поважність надати теж не може, оскільки займався своїми справами та проводив на власний розсуд. Розуміє і погоджується, що своїми діями він вчинив військове адміністративне правопорушення, адже без дозволу командування самовільно залишив військову частину. Свою вину визнав та просив суворо не карати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені у матеріалах справи, вину у скоєному адміністративному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини третьої статті 172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Об`єктивна сторона може мати наступні прояви: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби тривалістю до трьох діб; нез`явлення військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів тривалістю до десяти діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин у разі призначення або переведення тривалістю до десяти діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Під військовою частиною слід розуміти територію у межах казарменого, табірного, похідного чи бойового розташування частини.

Місцем служби військовослужбовця, як правило, є військова частина, в якій він проходить службу, і тому поняття військової частини і місця служби звичайно збігаються. Якщо вони не збігаються, то під місцем служби слід розуміти всяке інше місце, де військовослужбовець повинен протягом деякого часу виконувати військові обов`язки або перебувати відповідно до наказу або дозволу командира (начальника). Військова частина типова організаційна одиниця, що утримається на окремому штаті і призначається для виконання визначених завдань самостійно або у складі організаційної структури вищого рівня. Під військовими частинами розуміють органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові кораблі(екіпажі), військові навчальні заклади та установи.

Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місця служби, а кінцевим день повернення в частину або затримання поза межами частини.

Суб`єктивна сторона завжди характеризується прямим умислом з метою тимчасового ухилення від служби.

Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі. Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини, які підтверджені відповідними документами.

Зважаючи на приписи статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відновний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про військове адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2025 року серії КИП № 96, рапортом від 10 жовтня 2025 року, доповіддю від 06 жовтня 2025 року, доповіддю від 10 жовтня 2025 року, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , а також особистими пояснення особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, наданими у судовому засіданні.

Інших доказів та доводів, які б спростовували зазначені факти та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення (щире розкаяння винного), відсутність обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Суд вважає необхідним накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання норм права, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 172-11, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-11 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання законної сили.

Суддя М. М. Пилипчук