П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово ніде не працюючого, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №146846 вбачається, що 24.07.2025 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 метрів до державного кордону України, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон України», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

13.10.2025 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Зазначає, що вину у вчиненому не визнає, наведені в протоколі обставини є надуманими, такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що 24.07.2025 року він їхав потягом з м. Вінниця до м. Ужгород Закарпатської області до своєї дівчини ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно за 40 хв. до прибуття в м. Ужгород до нього в купе підійшли представники прикордонної служби і спитали його вік і мету приїзду до Ужгорода, а також попросили показати застосунок «Резерв+». Після того, як ОСОБА_1 надав їм всю необхідну інформацію та показав застосунок «Резерв+» вони пішли, не зробивши жодних зауважень. Коли потяг о 12:20 год. прибув до Ужгорода, то ОСОБА_4 прийшла, щоб зустріти ОСОБА_1 , але щойно він вийшов з потягу, його одразу затримали прикордонники і відвезли до відділу прикордонної служби України, який знаходиться по вул. Собранецькій в м. Ужгород, неподалік словацького кордону. Там протримали його приблизно до 18:00 год., перевірили його мобільний телефон, побачили переписку з дівчино. ОСОБА_1 вважає, що доказів у телефоні було достатньо, щоб переконатись, що він мав чітку мету поїздки, що його дійсно чекала дівчина. Також в якості доказу він передав працівникам прикордонної служби номер телефону мами дівчини, просив зателефонувати їй, але вони проігнорували. Дали ОСОБА_1 підписати протокол, у якому було вказано, що він намагався незаконно перетнути кордон, який він відмовився підписувати, так як викладені у протоколі обставини не відповідали дійсності, копію протоколу йому вручено так і не було. Після того як ОСОБА_4 разом з мамою ОСОБА_5 , приїхали за ним до відділу прикордонної служби, його працівники поліції на службовому авто відвезли в ТЦК, що по АДРЕСА_3 . Там працівники ТЦК сказали, що оскільки ОСОБА_1 на момент затримання було 18 р., то не бачать сенсу в тому, що його до них привезли і ОСОБА_1 відпустили.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просить провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

14.10.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання аналогічного змісту.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 204-1КУпАП встановлює відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Із суб`єктивної сторони незаконне перетинання державного кордону припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає зробити такі протиправні дії.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №146846 від 24.07.2025 року не вбачається та не вказано жодної дії, вчиненої ОСОБА_1 , що підпадає під ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та у протоколі не вказано, як саме посадовою особою було встановлено умисел останнього на незаконний перетин державного кордону, в той час як він був виявлений на відстані 5000 м до лінії державного кордону України.

За ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Всупереч вимог вказаної норми КУпАП складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодними іншими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст.204-1КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Поряд з цим, суддя виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 204-1, 247, 283-284, 287, 291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул