КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/4752/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року під головуванням судді Токмана Ю.Ф., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 11 липня 2025 року о 18 год 18 хв, перебуваючи у громадському місці, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 134, вчинив дрібні хуліганські дії, а саме пошкодив заднє скло автомобіля ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, відповідальність за що передбачена ст. 173 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 22 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми процесуального і матеріального права.

Вказує, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 633219 від 13 серпня 2025 року не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Посилається на те, що при виникненні події, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №633219 від 13 серпня 2025 року - свідки відсутні.

Зазначає, що судом першої інстанції неналежним чином досліджено докази, у тому числі відео та фактично враховано лише позицію ОСОБА_2 , який грубо порушив правила дорожнього руху, тим самим створивши на дорозі максимально небезпечну ситуацію, поводив себе аморально і вводив правоохоронні органи в оману, у тому числі щодо вартості розбитого скла.

Скаржник вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином.

Перевіривши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У розумінні положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

При цьому, визначальним критерієм для усіх цих випадків є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення правопорушника нав`язати свою волю, а точніше свавілля. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, та особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства. При цьому, правопорушник усвідомлює, що його дії протиправні, він передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №63321 від 13 серпня 2025 року, ОСОБА_1 11 липня 2025 року о 18 год 18 хв, перебуваючи у громадському місці, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 134, вчинив дрібні хуліганські дії, а саме пошкодив заднє скло автомобіля ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, відповідальність за що передбачена ст. 173 КУпАП (а.с. 2).

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, вона підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №633219 від 13 серпня 2025 року (а.с. 2); копією заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину (а.с.7), а також даними, які містяться у долученому до матеріалів справи відеозапису (а.с. 10).

Вказані вище докази, дослідженні судом апеляційної інстанції, є належними та допустимими, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Як убачається з відеозапису події відбувались у громадському місці, а саме посеред проїзної частини. Водій автомобіля Toyota ОСОБА_1 , перебуваючи на проїзній частині, вийшов зі свого автомобіля, створивши перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, підійшов до автомобіля ОСОБА_2 та умисно завдав удару по задньому склі його автомобіля, розбивши його, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки є безпідставними, голослівними, оскільки підписавши протокол про адміністративне правопорушення, порушник не вказав будь-яких заперечень щодо вказаної обставини й дії працівників поліції в установленому законом порядку не оскаржив.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 грубо порушив правила дорожнього руху не надають йому права вчиняти правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, зокрема, в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення, в межах якого судом розглянуто справу, тому доводи апелянта, в цій частині, є безпідставними.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Також, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних даних, які б давали підстави вважати, що працівник поліції, який склав протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, був упереджений при його оформленні та складанні, що у нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. 173 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар