ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/1488/25 Головуючий 1 інстанції: Стригуненко В.М.
Провадження №33/818/1285/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07 липня 2025 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 29 квітня 2025 року приблизно о 09-00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу своєї дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 29 квітня 2025 року о 09-00 год. між ним та дружиною ОСОБА_2 відбувся конфлікт, який не мав ознак психологічного насилля. Вказав, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не є безперечним доказом по справі.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, а тому апеляційний розгляд відбувся за її відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 696705 від 29 квітня 2025 року; повідомлення зі служби 102; протокол прийняття заяви ОСОБА_2 від 29 квітня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 ; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 ; дані відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв щодо дружини домашнього насильства психологічного характеру, спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких, 29 квітня 2025 року близько 09-00 год. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стався конфлікт на побутовому рівні, під час якого останній виштовхував дружину з кухні з ножем в руках (а.с.7).; повідомленням зі служби 102, згідно якого, громадянка ОСОБА_2 повідомила про те, що 29 квітня 2025 року о 09-11 год. за адресою: АДРЕСА_1 на неї кидався чоловік з ножем (а.с.4); формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , за якою поліцейським визначено рівень небезпеки, як середній (а.с.9, 10); даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час з`ясування обставин події підтвердив свої висловлювання на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрози ножем.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.38 КУпАП з моменту вчинення адміністративного правопорушення встановлені строки на протязі яких може бути накладено адміністративне стягнення, а не з моменту набрання законної сили постанови.

Згідно ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня вчинення відповідного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що події адміністративного правопорушення мали місце 29 квітня 2025 року, а тому на момент розгляду справи судом строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.3 ст.38 КУпАП, не закінчилися.

Протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, його винуватість підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 07 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня