Справа № 132/2089/25
Провадження № 33/801/1043/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шиманської Вікторії Валентинівни,

на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 369132, складеним 22 червня 2025 року о 01:26 год, - водій ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 22:10 год на вулиці Центральній в селі Черепашинці Хмільницького району Вінницької області, керуючи автомобілем марки (моделі) «Hyundai Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », будучи неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.3(б), 12.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Шиманська В. В., пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу допущено порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки протокол та інші матеріали складалися за його відсутності, а тому він не міг реалізувати своє право на подання заперечень та пояснень до протоколу. При цьому судом першої інстанції також порушено право правопорушника на захист, оскільки справу розглянуто за його відсутності та не враховано подане ним клопотання про відкладення.

Крім цього, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в результаті дій правопорушника був пошкоджений лише його транспортний засіб, а інформації про пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна не було, тобто наслідків порушення ПДР, передбачених ст. 124 КУпАП не наступило, у зв`язку з чим ОСОБА_1 є потерпілим у даній справі, оскільки саме його транспортний засіб «вдарили і знесли» невстановлені особи. При цьому така позиція правопорушника підтверджується і характером пошкоджень транспортного засобу, котрі є не характерними та не узгоджуються із обставинами ДТП вказаними у протоколі.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник адвокат Шиманська В. В. доводи викладені в апеляційній скарзі підтримали, просять її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 12.1. Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 2.3.б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 26 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції, за наслідками розгляду справи, встановлено, що матеріали справи містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 369132 від 22 червня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 22 годині 10 хвилин на вулиці Центральній в селі Черепашинці Хмільницького району Вінницької області, керуючи автомобілем марки (моделі) «Hyundai Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », будучи неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.3(б), 12.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а. с. 1);

- схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване місце дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням її прив`язки, графічно зображено та детально описано післяаварійне розташування транспортного засобу та паркану, конкретизовані погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та розмітки, а також перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 2);

- рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управляння патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшого лейтенанта поліції Пронь А.О., згідно якого, під час несення служби в складі наряду Юнкер-306, 21 червня 2025 року о 22 год 17 хв надійшов виклик «ДТП без травмованих». Прибувши на місце, виявив автомобіль марки (моделі) «Hyundai Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керування водія ОСОБА_1 , який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на паркан, в результаті чого був пошкоджений транспортний засіб (а. с. 3);

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 369009 від 21 червня 2025 року, згідно якого, водій ОСОБА_1 21 черня 2025 року о 22 год 37 хв по вулиці Центральній в селі Черепашинці Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Hyundai Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України(а. с. 5);

- відеозапис з нагрудних бодікамер (відеореєстраторів) працівників органу Національної поліції, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на який зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки (моделі) «Hyundai Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та наслідки вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, а також процес фіксування та оформлення відповідних документів. Працівниками органу Національної поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що до неї причетний ОСОБА_1 , оскільки зокрема на його транспортному засобі були виявлені та зафіксовані сліди дорожньо-транспортної пригоди, отримані в результаті зіткнення з парканом, які зазначені в схемі місця ДТП від 21 червня 2025 року (а. с. 6).

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведена матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими на місці оформлення матеріалів правопорушення та судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено право на захист правопорушника, не заслуговують на увагу у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Отже, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП не входить до переліку статей у яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У матеріалах справи наявна довідки про доставку СМС повідомлень, що підтверджують належне повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання (а. с. 4, 9, 17), а з 12 серпня 2025 року до участі у справі залучена адвокат Шиманська В. В., котра має зареєстрований кабінет в підсистемі «Електронний суд» та мала можливість слідкувати за ходом розгляду справи.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року).

Отже, суд першої інстанції вжив необхідних заходів для забезпечення ОСОБА_1 можливості бути присутнім у судовому засіданні, однак реальної готовності брати участь у розгляді справи правопорушник не виявив. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що захисник Демчука Ю. М. активно взаємодіяла із судом першої інстанції: подавала заперечення, у тому числі щодо дій працівників поліції, та надавала відповідні докази, які були належним чином досліджені судом. Таким чином, право ОСОБА_1 на захист було повністю реалізовано в суді першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд вважає, що з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження постанови суду, процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду і під час апеляційного розгляду судом безпосередньо повно та всебічно перевірені докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення правопорушення та заперечення правопорушника ОСОБА_1 , які викладені ним в його апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки внаслідок події було пошкоджено лише його транспортний засіб, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Як зазначалося вище, стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, для наявності складу правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, достатньо встановити факт порушення правил дорожнього руху та настання майнових наслідків у вигляді пошкодження будь-якого із перелічених об`єктів. При цьому наявність потерпілої фізичної особи не є обов`язковою умовою.

За таких обставин, керування транспортним засобом ОСОБА_2 з порушенням вимог пунктів 2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої автомобіль правопорушника здійснив наїзд на паркан та отримав механічні пошкодження, свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 є потерпілим у даній справі, оскільки його транспортний засіб нібито «вдарили і знесли» невстановлені особи, апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не є спроможними, оскільки не спростовують обставин вірно встановлених судом першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шиманської Вікторії Валентинівни, залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська