ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/1145/25

Провадження №3/943/599/2025

16 жовтня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю захисника Скоробогатого М.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

21 червня 2025 року о 02 год. 03 хв. на вулиці Грушевського, 94 у місті Буську Золочівського району Львівської області водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи представлена повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., яка в судовому засіданні заперечив винуватість своєї підзахисної в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, її вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на відсутність у матеріалах справи об`єктивних доказів на підтвердження факту керування нею транспортним засобом, а також відсутність цього епізоду на відеозаписі події. Крім того, матеріалами справи не підтверджено ознак алкогольного сп`яніння у його підзахисної, вона під відеозапис заперечувала вживання алкогольних напоїв, а працівниками поліції у встановленому законодавством порядку не було виявлено таких ознак сп`яніння, а тому захисник вважав відсутніми підстави для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, як слідує із долученого до справи відеозапису події, що його підзахисна погодилась та пройшла запропонований поліцейським огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», із яким вона не погодилась та бажала пройти повторний огляд у медичному закладі, чого поліцейськими їй забезпечено не було. Таким чином, захисник Скоробогатий М.В. вважає відсутнім у діянні ОСОБА_1 інкримінованого їй складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки її вина в цьому правопорушенні недоведена та спростовується вищенаведеними обставинами, а тому захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №368297 від 21.06.2025, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора «Драгер» (Alcotest 6810), результат 1,05% проміле; роздруківкою приладу «Драгер» (тест №3097) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів від 21.06.2025, якими за результатами алкотесту в ОСОБА_1 підтверджено стан алкогольного сп`яніння 1,05% проміле, від підписання яких ОСОБА_1 відмовилась під відеозапис. Також вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск DVD-R), із яких вбачається, що працівниками поліції у м. Буську Золочівського району Львівської області зупинено автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 під час дії комендантської години, чого вона на відео працівникам поліції жодного разу не заперечувала, що спростовує відповідні доводи захисника ОСОБА_2 про непідтвердження факту керування його підзахисною транспортним засобом.

Крім того, як об`єктивно слідує із дослідженого судом відеозапису події у ході спілкування із поліцейським та встановлення особи ОСОБА_1 , що у неї було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, чого вона фактично не заперечувала, поспішала додому до дітей та намагалась уникнути відповідальності за скоєне, а на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 ігнорувала пропозиції поліцейського та намагалась уникнути такого освідування, однак згодом погодилась та пройшла такий огляд на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного приладу «Драгер», який підтвердив підозру поліцейського та засвідчив перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (1,05% проміле), проти чого вона фактично не заперечила, намагаючись уникнути відповідальності за скоєне, пояснюючи, що поспішає додому до дітей. Однак, поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що у такому разі вона вправі пройти повторний огляд у найближчому медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ», однак ОСОБА_1 неодноразово просилась додому, намагаючись уникнути відповідальності за скоєне, а після доставки її працівниками поліції до медичного закладу, ОСОБА_1 фактично погодилась із вищевказаним результатом її огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та не бажала пройти повторний огляд у медичному закладі, внаслідок чого поліцейським роз`яснено наслідки таких дій ОСОБА_1 , із чим вона погодилась, внаслідок чого поліцейським складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію якого вона отримала, а також її відсторонено від керування транспортним засобом.

Відтак, суд вважає, що досліджений відеозапис події об`єктивно та безспірно спростовує доводи захисника Скоробогатого М.В. про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відсутність підстав для її огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку через відсутність у неї ознак такого сп`яніння.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи захисника Скоробогатого М.В. про те, що його підзахисна погодилась та пройшла запропонований поліцейським огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», із яким вона не погодилась та бажала пройти повторний огляд у медичному закладі, чого поліцейськими їй забезпечено не було, оскільки такі доводи повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події.

Інші доводи захисника Скоробогатого М.В., на думку суду, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та мають формальний характер, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява №63566/00, § 23).

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина в його скоєнні повністю доведена та підтверджена належними і достовірними доказами. Отже, ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушниці та запобіганню вчинення нею нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 40-1, 130, 245, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288, 299, 301, 304, 307, 308 КУпАП, суддя:

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням її права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Повний текст постанови складено: 20.10.2025 року.

Суддя І. Б. Кос