Справа № 357/5599/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі №1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не встановлено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №296530 від 10.04.2025, 10.04.2025 о 16 год. 49 хв. в м.Біла Церква вул.Леваневського, 53 Г, водій керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме звежені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідність. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законодавством порядку категоричного відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що наркотичних засобів і алкогольних напоїв не вживає. Зазначив, що в день події він керував транспортним засобом у тверезому стані, без будь-яких ознак сп`яніння. За словами ОСОБА_1 після його зупинки працівниками поліції він просив надати можливість скористатися правовою допомогою, однак поліцейські йому цього не дозволили. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не дали можливості ознайомитися з його змістом, не роз`яснили права, передбачені ст.268 КУпАП, а також не запропонували надати письмові пояснення або зауваження до протоколу. Після складання протоколу, за словами правопорушника, працівники поліції знову його зупинили, при цьому направлення на проходження медичного огляду не надали, у медичний заклад не доставляли. ОСОБА_1 вважає, що дії працівників поліції були неправомірними, а матеріали справи складені з істотними порушеннями його прав, що вплинуло на об`єктивність розгляду ситуації. У зв`язку з цим він просив суд врахувати зазначені обставини та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шовкопляс С.П., у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Адвокат зазначив, що під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції були істотно порушені процесуальні права особи, гарантовані ст.268 КУпАП та ст.59 Конституції України, зокрема право на правову допомогу. Незважаючи на неодноразові прохання ОСОБА_1 надати можливість зв`язатися із захисником, поліцейські відмовили у цьому, чим фактично позбавили особу можливості реалізувати своє право на захист. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, не надали можливості ознайомитися зі змістом протоколу, внести зауваження чи заперечення. Захисник також звернув увагу суду на те, що направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не було вручено, а факт проходження чи відмови від огляду не підтверджено жодними належними доказами (актами, довідками чи відеозаписами). Таким чином, обставини, зазначені в протоколі, не підтверджуються жодними допустимими доказами. На думку адвоката, працівники поліції діяли з порушенням Інструкції про порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння (затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 р.), що є підставою для визнання зібраних матеріалів неналежними доказами. З урахуванням наведеного захисник просив суд: визнати дії працівників поліції такими, що порушують права особи; визнати докази, отримані з порушенням вимог закону, недопустимими; закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію адвоката Шовкопляса С.П. вивчивши матеріали справи, вважає, що вина водія ОСОБА_2 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не може ґрунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення. Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу І зазначеної Інструкції).

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддя звертає увагу на наступне.

Причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейські назвали несправність стоп-сигналу. Однак під час перегляду відеозапису з нагрудних камер суд встановив, що стоп-сигнал справно працює, що свідчить про безпідставність зупинки.

Згодом працівники поліції змінили підставу, зазначивши, що водій ОСОБА_1 здійснив висадку пасажира на смузі для руху маршрутних транспортних засобів. Проте жодних доказів цього порушення матеріали справи не містять, а відеозапис таких дій не фіксує.

Після зупинки ОСОБА_1 пред`явив документи, тримаючи їх у руках. На запитання працівників поліції він відповів, що жодних заборонених речовин не вживає. Попри це, поліцейські заявили, що у нього начебто є ознаки наркотичного сп`яніння «неприродна блідість».

Суд звертає увагу, що неприродна блідість не входить до переліку типових ознак наркотичного сп`яніння, визначених додатком до Інструкції МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, і не може самостійно свідчити про стан сп`яніння.

Із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводився адекватно, розмовляв спокійно, відповідав чітко, рухи скоординовані, ознак сп`яніння немає. У поведінці ОСОБА_1 відсутні очевидні або характерні ознаки наркотичного сп`яніння: мова чітка, рухи скоординовані, реакція адекватна, зовнішній вигляд та поведінка не свідчать про перебування у стані сп`яніння. Працівники поліції під час відеофіксації не проводили жодних тестів на координацію рухів чи інші дії, які могли б об`єктивно підтвердити наявність ознак сп`яніння.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року, направлення на огляд можливе лише за наявності таких ознак. Їх відсутність свідчить про безпідставність вимоги щодо проходження медичного огляду.

Відеозапис також свідчить про те, що направлення на медичний огляд було виписане вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що прямо суперечить вимогам ст.266 КУпАП та п.6 Інструкції №1452/735, де передбачено, що направлення має складатися до протоколу та в присутності особи, яка направляється на огляд.

Крім того, направлення не містить підпису ОСОБА_1 про ознайомлення з ним, а у графі медичного закладу зазначено не найближчу установу, до якої поліцейські повинні були доставити водія відповідно до вимог законодавства.

Жодних доказів, що особі дійсно було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у належний спосіб, у матеріалах справи немає. Як вбачається з матеріалів справи, направлення ОСОБА_1 було виписано до медичного закладу, який не є найближчим до місця зупинки транспортного засобу, а саме в м. Тетіївську районну лікарню, що суперечить ч.2 ст.266 КУпАП та вищезазначеній Інструкції, які зобов`язують проводити огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, уповноваженому МОЗ.

Такі дії працівників поліції свідчать про істотне порушення процедури оформлення матеріалів, що ставить під сумнів достовірність і допустимість усіх зібраних доказів.

Крім того, суд звертає увагу, на той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи про передачу автомобіля іншим особам або на арешт майданчик. Виходям із наступного, у матеріалах справи немає відомостей про те, кому передано транспортний засіб, а ОСОБА_1 був відпущений і сам сів за кермо та продовжив рух. Після цього ті самі працівники поліції його повторно зупинили.

Суд вважає, що такі дії поліцейських свідчать про недотримання встановлених законом норм оформлення матеріалів справи.

Під час подальшого спілкування поліцейський повідомив про намір провести поверхневу перевірку згідно зі ст.34 Закону України «Про Національну поліцію». ОСОБА_1 категорично заперечив, наполягаючи на присутності понятих. Поліцейський відмовився залучати понятих, що порушує вимоги ч.5 ст.34 зазначеного Закону.

Далі ОСОБА_1 повідомив, що бажає скористатися правовою допомогою, однак поліцейські фактично обмежили це право дозволили недовго чекати адвоката, а згодом повідомили, що «довго чекати не можуть».

ОСОБА_1 погодився пройти огляд, але просив їхати на власному автомобілі разом із дружиною. Поліцейські заявили, що це «незаконно» та що водій «відсторонений від керування», хоча жодного документа про відсторонення не складено, а на відеозаписі такого факту немає.

Згідно з матеріалами справи, направлення на медичний огляд складено лише після оформлення протоколу, що суперечить вимогам ст.266 КУпАП і п.6 Інструкції №1452/735. Документ не містить підпису водія, а також зазначено не найближчий медичний заклад, що є додатковим порушенням.

Поведінка поліцейських, які зверталися до ОСОБА_1 на ти, свідчить про порушення вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», яка зобов`язує працівників поліції дотримуватись норм етичної поведінки і поважати гідність громадян.

Після певного часу поліцейські відпустили ОСОБА_1 , але згодом, перевіривши інформацію у планшеті, встановили, що він нібито позбавлений права керування. О 17 год. 11 хв. ті самі працівники поліції повторно зупинили його, після чого о 17 год. 30 хв. склали протокол за ст.130 КУпАП.

Суд вважає, що поліцейські діяли з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, зокрема: зупинили транспортний засіб без законних підстав (порушення ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію»); не довели наявність ознак наркотичного сп`яніння; склали направлення на огляд після протоколу, без підпису водія (порушення ст.266 КУпАП); не оформили відсторонення від керування та передачу автомобіля іншій особі; порушили право водія на правову допомогу (ст.268 КУпАП, ст.59 Конституції України); допустили некоректне звертання до особи, що суперечить ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію».

Суд вважає, що такі дії поліцейських свідчать про недотримання встановлених законом норм оформлення матеріалів справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху та внутрішніх актів МВС, поліцейський у разі відсторонення водія повинен забезпечити законне користування транспортним засобом, а саме оформити передачу іншому водію чи евакуацію. Відсутність таких відомостей свідчить про істотне процесуальне порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які підтверджують чи

Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин.

Таким чином, у матеріалах відсутні належні та допустимі докази події і складу адміністративного правопорушення, а протокол відносно ОСОБА_1 складено з грубими процесуальними порушеннями, які не можуть бути усунуті під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, ст.ст. 7, 9, 245, п. 1 ст. 247, 251-252, 280, 283, 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО.Л. ГАВЕНКО