Номер провадження: 33/813/1850/25
Номер справи місцевого суду: 504/2576/25
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОД №280 від 26.06.2025 року, 17.06.2025 року о 14:30 год. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, перебував в стані наркотичного сп`яніння у пункті тимчасового перебування особового складу в/ч НОМЕР_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану, відповідальність за що передбачено ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постановою судді Доброславського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. у дохід держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що тара була не стерильна, протягом місяця він здавав сечу 5 разів і нічого не було виявлено. Пізніше він також здавав аналізи в психіатричній лікарні і нічого виявлено не було. Також необхідно відмітити, ОСОБА_1 , мас захворювання F 44.9 дисоціактивний конверсійний розлад з елементами установчої поведінки, медикоментози, субкомпенсації.

Станом на сьогоднішній день у відпусті для лікування. 3 24.06.2025р. по 17.07.2025р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ООМЦІЗ» ООР де здавав велику кількість аналізів в яких не було виявлено наявності наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 . Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Зокрема, як було зазначено вище, інкриміноване за ч.3 ст. 17220 КУпАП діяння було виявлено та підтверджено відповідним доказом 26 липня 2024 року (висновок №6002363 від 03.08.2024р.), при цьому протокол про адміністративне правопорушення стосовно мене складено значно пізніше 05 серпня 2024 року, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на 03.10.2025 року на 10-30 год., ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань або заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення, районний суд виходив з доведеності вини ОСОБА_1 матеріалами справи.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду.

Під час розгляду справи апеляційний суд виходив з наступного.

Так, відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОД №280 від 26.06.2025 року, 17.06.2025 року о 14:30 год. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, перебував в стані наркотичного сп`яніння у пункті тимчасового перебування особового складу в/ч НОМЕР_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану, відповідальність за що передбачено ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

За усталеною практикою, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення до матеріалів справи приєднано також інші докази, з яких встановлено наступне.

Солдат ОСОБА_1 військовослужбовець військової служби за контрактом та проходить службу на посаді: кулеметник 2 відділення берегової оборони 3 взводу берегової оборони 3 роти берегової оборони НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене встановлено згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 18.04.2025 року №110.

Згідно службової характеристики відносно ОСОБА_1 , за час проходження служби у військовій частині зарекомендував себе з посередньої сторони. Професійні навички за спеціальністю опанував на базовому рівні, проте іноді потребував додаткового контролю з боку командирів. Ініціативу у службовій діяльності не проявляв. Іноді не додержує вимог дисципліни, допускає дисциплінарні порушення. Від суспільних заходів ухиляється, не бере в них участі, якщо не потрібна обов`язкова присутність. Може привертати до себе людей, але окремі риси характеру заважають зближенню з ними. У побуті характеризується як військовослужбовець, який не завжди виявляв належну відповідальності. До виконання службових обов`язків ставився посередньо. Дисциплінарних стягнень за час проходження служби не мав. В стройовому відношенні охайний, фізично розвинутий добре. Не може переносити довгі та інтенсивні навантаження через незакінчену реабілітацію, після перенесеної раніше травми. До державної таємниці недопущенний. ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді.

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перетинання під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що складений 25.06.2025 року КНП «ООМЦПЗ» Одеської міської ради на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перетинання під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 001416, складеному о 09 год. 05 хв. 18.06.2025 року, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 26.06.2025 року перед початком опитування ОСОБА_1 роз`яснено зміст і суть ст. 63 Конституції України, 268 КУпАП, про що свідчить його підпис.

Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, стосовно подій, що описані в протоколі про адміністративне правопорушення, рапорти на ім`я командира надали військовослужбовці ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби, а суб`єктом вчинення зазначеного правопорушення є військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти.

Зважаючи на приписи ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст.1Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України , інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року о 5:30 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та він діє і на час апеляційного розгляду.

Положеннями ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Статут) усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Статтею 1 Статуту передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. 4 Статуту військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Процедура проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння визначена ст. 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32.

Відповідно до ч. 1, 2, 6, 8 ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Порядку уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.8 Порядку).

У разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду (п.11 Порядку).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах особливого стану, в місці зосередження військової частини, був затриманий у стані наркотичного сп`яніння

Матеріали справи про адміністративне правопорушення оформлені у встановленому законом порядку, викладені послідовно та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, тому підстав піддавати будь-яким сумнівам ці докази немає.

Отже, на переконання апеляційного суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, повністю та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами, а суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 , що не спростовано під час апеляційного провадження.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП не є слушним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, суд апеляційної інстанції вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення саме 26.06.20245 року не свідчить про порушення ст.254 КУпАП, якою передбачено складання протоколу з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи , уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Крім того, КУпАП не вказує на наслідки складання протоколу через певний проміжок часу після проходження огляду, а тому вказані доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

При цьому, як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів, висновок, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, був завершений у виготовленні лише 25 червня 2025 року, після отримання результату дослідження біологічного матеріалу останнього.

Тому, з урахуванням часу, необхідного для отримання медичного висновку органами управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, складання протоколу про адміністративне правопорушення через певний проміжок часу, в даному випадку, є цілком виправданими та відповідають положенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що тара була не стерильна, протягом місяця він здавав сечу 5 разів і нічого не було виявлено. Пізніше він також здавав аналізи в психіатричній лікарні і нічого виявлено не було, апеляційний судом не приймаються, оскільки не підтвердженні належними доказами. Долучені до апеляційної скарги медичні довідки, не свідчать про не перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння 17.06.2025 року оскільки зроблені за різний період, а також не містять інформації, що використовувались спеціальні реагенти для виявлення саме наркотичних засобів.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду. Крім того, судом першої інстанції вірно враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП, беручи до уваги особу правопорушника та інших обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано призначив останньому за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративне стягнення у межах санкції даного адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були достатньою беззаперечною підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе