Справа № 646/4574/25
Провадження № 3/646/1611/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2025 м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючий - суддя Серпутько Д.Є., за участю секретаря судового засідання Соболь Ю.В., прокурора Ткаченка В.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Шпіньової О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої начальником загального відділу Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 року на адресу суду з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 232 від 12.05.2025 розпорядженням Харківського міського голови від 26.05.2021 № 777/2K ОСОБА_1 з 01.06.2021 призначено на посаду начальника загального відділу Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради.

Розпорядженнями Харківського міського голови від 18.10.2022 № 924/2к, від 11.10.2023 № 1352/2к начальнику загального відділу Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради ОСОБА_1 продовжено термін перебування на службі в Харківській міській раді на 1 рік.

Розпорядженням Харківського міського голови від 11.10.2023 № 1351/2к начальнику загального відділу Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради Федченковій З.І. продовжено термін перебування на службі в Харківській міській раді на 1 рік з 21.11.2023 по 20.11.2024 включно.

ОСОБА_1 02.08.2001 склала присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Абзацом 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких розширюється дія Закону № 1700-VII.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону

Так, ОСОБА_1 28.03.2024 о 13:26 подала Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (далі - Декларація).

За результатами проведення НАЗК контролю щодо заповнення Декларації складено висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, який затверджено заступником Голови НАЗК 27.03.2025.

Відповідно до вказано висновку ОСОБА_1 у Декларації зазначила недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 916973,75 грн, що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання цієї декларації.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2023, відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 11.07.2023 на праві власності належить 3/4 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,8 кв.м, реєстраційний номер 101, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 . Разом з цим, 1/4 вказаної квартири з 11.10.2017 належить на правах власності ОСОБА_3 .

Згідно зі Звітом про оцінку майна від 24.02.2025 № 00-250224-015, виданим ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія», ринкова вартість вказаної квартири складає 806988,75 гривень.

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про вказаний об`єкт нерухомості, 3/4 якого належить їй на праві власності від 11.07.2023 по даний час.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2023, відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 11.07.2023 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :04:002:0020, площею 5,8614 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Шевченківський район, Петропільська сільська рада, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер 257, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 .

Згідно зі Звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 24.02.2025 № 00-250224-002, виданим ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія», ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 109985,00 гривень.

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про вказану земельну ділянку, яка належить їй на праві власності з 11.07.2023 по даний час.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації подала недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 916973,75 гривень (806988,75 грн + 109985,00 грн), чим не дотримала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

ОСОБА_1 , будучи начальником загального відділу Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського районну Харківської міської ради, являючись відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 28.03.2024 13:26 подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, в розмірі 916973,75 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Шпіньова О.М. пояснили, що ОСОБА_1 зробила технічну помилку, не вказавши майно, яке перебувало у її власності. Не вказувати таке майно навмисно не мало ніякого сенсу, адже інформація про майно, яке перебуває у власності наявне у відкритих реєстрах. ОСОБА_1 після з`ясування своєї помилки була повторно подана декларація вже з зазначенням об`єктів нерухомого майна таким чином у останньої відсутній умисел на вчинення вказаного правопорушення, у зв`язку з чим просили провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 4 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні просив ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та зазначив про те, що поважних причин подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , не встановлено та не вбачається, а тому вина ОСОБА_1 , за вищевказаним адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, передбаченим ч. 4 ст. 172 КУпАП, доведена зібраними документальними матеріалами. Крім того, останнім 04.08.2025 подано до суду висновок щодо наявності ознак адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупціє, в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 2, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги.

Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Абзацом 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700-VII.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 13 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700- VII суб`єкти декларування це особи, зазначені у підпункті «е» пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону, інші особи, зобов`язані додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1ст. 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» упродовж 30 днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

У разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи. Подані суб`єктом декларування таким чином відомості мають бути розглянуті Національним агентством під час повної перевірки цієї декларації.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про запобігання корупції» подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством у визначеному ним порядку. На офіційному веб-сайті Національного агентства забезпечується відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом можливості перегляду, копіювання та роздрукування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 р. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 511 Закону № 1700-VII Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо правильності та повноти заповнення.

Процедуру проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю щодо повноти заповнення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено Порядком щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 31.08.2021 № 553/21.

Відповідно до абз.абз. 1, 3 ч. 4 ст. 45 Закону № 1700-VII упродовж 30 днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію. У разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи.

Згідно з абз. 5 п. 2 р. І Порядку щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 31.08.2021 № 553/21, недостовірні відомості у декларації відомості, які не відповідають дійсності або є неправдивими, що підтверджено Національним агентством під час проведення контролю щодо повноти заповнення декларації, зокрема відомості, що відрізняються від відомостей, які містяться у правовстановлюючих документах, судових рішеннях, які набрали законної сили, індивідуальних правових актах, реєстрах, банках даних, інших інформаційно-телекомунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих базах даних, реєстрах іноземних держав, інших джерелах інформації.

Відповідно до редакціцї ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, яка діяла на момент подання Декларації та складання протоколу - подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (на терепішній час - від 100 до 750 ПМдПО).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою похилого віку, начальником загального відділу Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського районну Харківської міської ради, являючись відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, 28.03.2024 13:26 подала недостовірні відомості у декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, в розмірі 916973,75 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та ОСОБА_1 після з`ясування своєї помилки була повторно подана декларація вже із зазначенням вказаних об`єктів нерухомого майна.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу правопорушення в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, його об`єктивна сторона має активну форму прояву та полягає у поданні завідомо недостовірних відомостей.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП утворює подання особою саме завідомо недостовірних відомостей у декларації.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язана з наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-6 КУпАП, охарактеризував Вищий спеціалізований суд України в своєму листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17, де зазначив, що наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст. 10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вчинення порушення, в розумінні ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, повинно бути зумовлене будь-якими твердженнями чи обставинами, які в своїй сукупності доводять обізнаність особи щодо вимог вносити, чи не вносити певну інформацію до декларації та обґрунтовували б внесення саме недостовірних даних до декларації з якою-небудь неправомірною метою (небажання розкривати свої статки, намір ухилитись від сплати податків чи зборів, незаконність джерел походження майна тощо), доказів чого матеріали справи не містять.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

На відсутність суб`єктивної сторони правопорушення, відповідного суб`єктивного корупційного інтересу та вчинення вказаного правопорушення з необережності вказує, те, що відомості про зазначені об`єкти нерухомого майна є відкритими та загальнодоступними згідно приписів спеціального Закону, внесені до Державного реєстру прав за офіційними заявами ОСОБА_1 ще 11.07.2023, тобто до моменту подання Декларації.

Враховуючи наявність вказаної відкритої та загальнодоступної інформації в ДРРП, яка вже була внесена до нього за офіційними заявами саме ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а саме - інформацією з ДРРП, суд не вбачає у діях вказаної особи похилого віку (67 років) наявності реального корупційного інтересу (мети) на приховання від Держави Україна та її уповновадених органів та осіб інформації, яка вже перебуває у їх володінні та розпорядженні і перевіряється в автоматичному режимі у порядку взаємодії між державними реєстрами, та вважає недоведеною "поза розумним сумнівом" її вину у формі умислу у скоєнні вказаного адміністративного корупційного правопорушення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява N 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП адміністративне стягнення, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відтак, оцінивши всі обставини вчинення правопорушення, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, а також врахувавши дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема те, що вона до адміністративної відповідальності притягується вперше, її вік - 67 років, а також те, що у її діях відсутній реальний корупційний інтерес (неправомірна мета) та зважаючи на вчинення такого діяння через необережність відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 283, 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова.

Суддя Д.Є. Серпутько