Справа № 167/916/25 Провадження №33/802/682/25 Головуючий у 1 інстанції:Требик В. Б.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Смілого Анатолія Степановича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22.09.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.08.2025 року о 19:22 годині на вулиці Незалежності у селі Тристень Луцького району Волинської області маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), керував транспортним засобом електроскутером марки «LIBERTY» (без номерного знаку) і, на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд щодо визначення стану сп`яніння, відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.32-33).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Смілий А.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку з постановленням нової постанови про скасування та закриття провадження у справі.

Вказує на те, що розгляд зазначеної справи про адміністративне правопорушення було призначено до судового розгляду на 22.09.2025 року і йому було про це відомо. Проте, про розгляд справи не було відомо ОСОБА_1 , який висловив бажання бути присутнім у судовому засіданні і надати пояснення по суті адміністративного правопорушення. І він, як його захисник, не мав можливості йому повідомити про час і місце розгляду справи, оскільки з ним відсутній будь-який зв`язок, так як він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і виконує обов`язки по захисту Батьківщини в районні населеного пункту Добропілля Донецької області.

Про бажання ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засідання і дати пояснення було відомо головуючому у справі, проте право останнього свідомо судом було проігноровано.

Крім цього, у поданому ним клопотанні від 11.09.2025 року ставилось питання явки у судове засідання ОСОБА_1 здійснювати через командування військової частини, оскільки лише останні можуть забезпечити його явку у судове засідання під час військового стану. Проте, у задоволенні і цього клопотання судом було відмовлено, мотивуючи тим, що подані документи щодо проходження ОСОБА_1 військової служби охоплюють період до 31.05.2024 року і з них неможливо встановити чи останній проходить військову службу у даний час.

За таких обставин вважає, що постанова Рожищенського районного суду Волинської області від 22.09.2025 року підлягає скасуванню, оскільки судом порушено право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Просить постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 22.09.2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати та закрити провадження у справі (а.с.40-41).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Смілий А.С., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с.44, 45) не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подали. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Смілого А.С., відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 426076 від 17.08.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.08.2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.6);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5507822 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України (а.с.8);

- відеозаписом події із нагрудних боді - камер інспекторів поліції та відеореєстратора з автомобіля працівників поліції (а.с.9).

Згідно довідки від 20.06.2025 року, складеної начальником ВПД № 1 (м.Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Присяжнюка Ю., вбачається, що відповідно до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» ІКС «ІПНП» громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано посвідчення водія НОМЕР_2 .

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими, немає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду посилання апелянта про те, що підставою для скасування постанови є розгляд справи судом першої інстанції саме у відсутності ОСОБА_1 .

Так відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У постанові суду першої інстанції вірно зазначено, що для розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Смілий А.С. на 28.08.2025 року, 12.09.2025 року та 22.09.2025 року до суду не з`явилися. Захиснику Смілому А.С. було відомо про дати, час і місце розглядів цієї справи, що слідує зі змісту клопотання про відкладення, розписки про отримання повістки та довідки про доставку електронного документа. У матеріалах справи міститься клопотання адвоката Смілого А.С. про відкладення судового розгляду, до якого долучено копію довідки військової частини від 31.05.2024 року про проходження ОСОБА_1 військової служби.

Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи, суддя виходив з того, що ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КпАП України, яке вчинено 17.08.2025 року на території села Тристень Луцького району Волинської області, у той час коли долучені захисником ОСОБА_2 докази проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, охоплюють період до 31.05.2024 року. Таким чином, із представлених до суду документів не можливо встановити, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу і у зв`язку з цим не може з`явитися до суду. На цій підставі суддя відмовляє у клопотанні захисника Смілого А.С. про відкладення розгляду справи, через необґрунтованість підстав для його відкладення, та відповідно до приписів ч.2 ст.268 КпАП України розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Смілого А.С.

Окрім цього, нових документального підтверджуючих даних щодо проходження ОСОБА_1 служби у ЗСУ апеляційному суду також надано не було.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 з захисником адвокатом Смілим А.С. був укладений договір про надання правової допомоги і він міг брати участь в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції. Таким чином право на захист ОСОБА_1 порушено не було.

Доводи, на які посилається апелянт, не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, та не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Крім того в судове засідання під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися щоб надати пояснення в обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі, а також ніяких клопотань від них на адресу суду не надходило.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 , адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Суд приходить до висновку, що підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України відсутні.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Смілого Анатолія Степановича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.