Справа№ 953/5631/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

захисника - адвоката Фень М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347620 від 31.05.2025, 31.05.2025 о 22:20 годину у м.Харкові по вул..Винниченка, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ SENS», р.ню . НОМЕР_3 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м.Харків, вул.Ахієзерів, 18А з метою встановлення наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2025 визначено головуючу суддю - Лисиченко С.М.

21.07.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Фень М.Д., відповідно до змісту якого вказує, що в матеріалах адміністративного провадження відсутня інформація про підстави для зупинки транспортного засобу яким нібито керував ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в матеріалах справи відсутні достовірні докази про правові підстави зупинки транспортного засобу, які передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Докази керування громадянином ОСОБА_1 транспортним засобом також відсутні в матеріалах справи (керування та зупинка транспортного засобу відсутня на відеозаписах які додані до матеріалів справи). В матеріалах справи відсутній повний фрагмент відеозапису події, наявні лише окремі фрагменти з виключенням та включенням бодікамер. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (відсутній акт тимчасового затримання транспортного засобу), та посвідчення водія не вилучалось (не надання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, про що робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення), що підтверджує про неправомірність складення адмінпротоколу за ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . З огляду на зазначене прохає суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Також, 21.07.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Фень М.Д., зі змісту якого вбачається, що відповідно до довідки, яка видана ВЧ № НОМЕР_4 від 26.06.2025, громадянин сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у ВЧ № НОМЕР_4 . Працівникам поліції під час складання адміністративного протоколу було відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, але порушуючи ст.266-1 КУпАП працівники поліції після встановлення приналежності ОСОБА_1 до категорії військовослужбовців на місце ймовірного вчинення адмінправопорушення не викликали працівників ВСП, які повинні були проводити відповідний огляд та складати адміністративні матеріали. Працівниками патрульної поліції навмисно вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 не працює та не визвали працівників ВСП. У зв`язку із цим огляд та протокол складені не уповноваженими на те особами, та провадження по справі, підлягає закриттю.

У судовому засіданні, призначеному на 15 серпня 2025 року, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та надав такі пояснення.

31 травня 2025 року він прибув до блокпоста «Циркуни» з метою забрати власний автомобіль, який раніше залишили його побратими військовослужбовці. Відкривши автомобіль, він збирався їхати, коли до нього підійшов працівник поліції та запитав, чи є він військовослужбовцем, оскільки був у цивільному одязі. На підтвердження цього він пред`явив поліцейському свій військовий квиток, з яким останній ознайомився.

ОСОБА_1 зазначив, що на момент підходу працівника поліції він не перебував за кермом автомобіля. Тремтіння рук пояснив наслідками військової служби. Поліцейський запитав, з якою метою він знаходиться на блокпості, а також чи перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, при цьому світив йому в обличчя ліхтарем. Згодом працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він наголосив, що від проходження огляду не відмовлявся і був готовий їхати до медичного закладу, однак очікування тривало досить довго. Згодом поліцейський повідомив, що екіпаж, який мав доставити його на огляд, затримується, і запропонував оформити, що у нього «все добре», а його самого попросив на камеру формально відмовитися від проходження огляду.

Також поліцейський попросив його сісти за кермо та переставити автомобіль, щоб він не заважав руху. Він виконав прохання та проїхав приблизно 1015 метрів.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Фень М.Д., окрім доводів, викладених у клопотаннях про закриття провадження у справі, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутні докази зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відтак, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши документи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з п. 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону.

Суд зазначає, що положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі- Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), врегульовано порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 4 п.1 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до ст. 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, Управлінням патрульної поліції Харківської області, крім протоколу серії ЕПР1 №347620 від 31.05.2025, який складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, суду надано:

- довідку за підписом старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Демченка В. про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія;

- направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, складеного поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції 0196829;

- рапорт поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції Дубкова А.;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Суд враховує, що ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень ст. 251,252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Із відтвореного у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановлено таке.

Відеозапис розпочинається о 22 годині 18 хвилин. На записі зафіксовано автомобіль із заведений двигуном, увімкненими фарами. ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що перебуває у цивільному одязі з міркувань безпеки. О 22 годині 33 хвилини ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння та висловлює згоду пройти його у медичному закладі. О 22 годині 38 хвилин ОСОБА_1 зазначає, що готовий «дути трубку», повідомляє, що вживає лікарські препарати у зв`язку з болем у зубах, та підтверджує готовність проїхати до медичного закладу для проходження огляду.

З 22 години 18 хвилин до 23 години 02 хвилин ОСОБА_1 перебуває біля блокпоста, очікуючи на екіпаж патрульної поліції, який мав супроводити його до медичного закладу.

О 23 годині 05 хвилин працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та повторно пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовляється. Працівник поліції чотири рази пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, повідомляючи при цьому про наявність у нього ознак такого сп`яніння, однак ОСОБА_1 знову відмовляється.

Після цього працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП. У подальшому працівниками поліції складено відповідний протокол, який було зачитано ОСОБА_1 . Останній із його змістом погодився, підписав без зауважень та повідомив, що свої права розуміє.

З відтвореного відеозапису не встановлено, що ОСОБА_1 робив якісь зауваження з приводу дій, що відбувались. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння прийнята поліцейськими та зафіксована за допомогою технічних засобів, що свідчить про дотримання порядку, передбаченого ст.266 КУпАП.

Суд оцінює зазначені відеозаписи як належний та допустимий доказ, що підтверджують факт проведення огляду на стан сп`яніння відповідно до вимог чинного законодавства. Дані відеофіксації узгоджуються між собою, є послідовними та не містять ознак монтажу чи вибіркового відтворення подій.

Крім того, дані відтворених у судовому засіданні відеозаписів узгоджуються із даними документів, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Як зазначалося вище, із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що автомобіль перебував у нерухомому стані, однак із заведений двигуном та увімкненими фарами. ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівникам поліції про те, що він не керував транспортним засобом. Навпаки, спочатку він погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, а згодом відмовився від його проходження.

Крім того, ОСОБА_1 підписав складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень, зазначивши, що йому роз`яснено його права та обов`язки.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що ОСОБА_1 в розумінні п.1.10 ПДР України є водієм транспортного засобу, який порушив пункт 2.5 ПДР України.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347620 від 31.05.2025.

Причини, з яких ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, правового значення для розгляду цієї справи не мають, оскільки, відповідно до п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», він був зобов`язаний виконати таку вимогу працівника поліції незалежно від його згоди чи не згоди з діями поліції.

Суд враховує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів безумовні додаткові обов`язки пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який 15.08.2025 у судовому засіданні надав пояснення про те, що ОСОБА_1 є його побратимом. 31.05.2025 приблизно о 17-00 годині він з побратимом ОСОБА_3 їхали на позицію на транспортному засобі «ЗАЗ SENS», довезли його до блокпосту та залишили автомобіль біля блокпосту «Циркуни» перед блоками, а далі пересіли на військову техніку. Ключі залишили хлопцям на позиції. Даним автомобілем користуються часто.

Разом із тим зазначені показання свідка не спростовують наведеного вище висновку суду, а також не підтверджують доводи сторони захисту, оскільки свідок не був очевидцем подій, що мали місце 31 травня 2025 року о 22 годині 20 хвилин у АДРЕСА_2 , та які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. Свідок лише повідомив суду, що 31 травня 2025 року близько 17 години він залишив автомобіль «ЗАЗ SENS» біля блокпоста «Циркуни».

Стосовно доводів сторони захисту про порушення працівниками поліції ст.266-1 КУпАП та не виклик працівників ВСП, суд зазначає таке.

Так, положеннями п.9.15 розділу ІХ Інструкції про порядок організації патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України передбачено спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовця.

Даною Інструкцією для успішного виконання завдань, покладених на підрозділи Служби правопорядку, передбачено необхідність постійної взаємодії Військової служби правопорядку з підрозділами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п.23 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні підпорядковується начальникові відповідного органу управління Служби правопорядку. Він відповідає за забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій гарнізону, у військових містечках, на вулицях і в громадських місцях, за організацію діяльності підрозділів Служби правопорядку щодо запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед військовослужбовців Збройних Сил України, їх виявлення і припинення, а також за забезпечення захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, участь у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні зобов`язаний, зокрема взаємодіяти з військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, органами Національної поліції, іншими правоохоронними органами, у тому числі обмінюватися з ними інформацією для швидкого і повного виявлення та розкриття кримінальних та виявлення інших правопорушень.

Статтею 5 Закону України «Про національну поліцію» також передбачено, що поліція у процесі своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст.266-1 КУпАП встановлено порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.3, 4, 6 ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Під час проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З положень ч.9 ст.266-1 КУпАП вбачається, що огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347620 від 31.05.2025, ОСОБА_1 місце роботи не повідомив.

Разом із цим, з відтворених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що ОСОБА_1 повідомляв про те, що він є військовослужбовцем.

При цьому, згідно з положеннями ст.15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах.

При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347620 від 31.05.2025, 31.05.2025 о 22:20 годині у м.Харкові по вул.Винниченка, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ SENS», р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 .

Зазначений факт стороною захисту не оспорюється.

Отже, ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, який порушив Правила дорожнього руху України, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведеною поза розумний сумнів.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (статті 23 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Глава 10 КУпАП).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з обліковими даними ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_5 , що підтверджується довідкою за підписом старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Демченка В.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з положеннями ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 гривень

Керуючись ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини 1,4 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 285 КУпАП копію постанови після її оголошення протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя - С.М. Лисиченко

Повний текст постанови складено 16.10.2025.