ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8395/24 Номер провадження 33/814/285/25Головуючий у 1-й інстанції Сингаївська Т. С. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участюпотерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілої адвоката Павлюка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Глушко З.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , на постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 26 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 12 листопада 2024 року адресою: АДРЕСА_2 , в порушення п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 (погрожував фізичною розправою), внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

В апеляційній скарзі захисник Глушко З.М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Закону і не містить всіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України (в протоколі відсутні відомості про час вчинення правопорушення та про свідків).

Зауважує про відсутність доказів щодо завдання ОСОБА_1 шкоди психологічному здоров`ю.

Звертає увагу, що датою вчинення правопорушення вказано 12 листопада 2024 року, однак протокол складений 23 листопада 2024 року, а не протягом 24 годин, як це визначено ч.2 ст. 254 КпАП України.

Зазначає, що в матеріалах справи не міститься доказів того, що ОСОБА_2 12 листопада 2024 року знаходився за адресою АДРЕСА_3 .

Вважає наданий потерпілою в судовому засіданні флеш-носій телефонної розмови з ОСОБА_2 є недопустимим доказом, оскільки запис не був наданий працівникам поліції під час складання протоколу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та її представника, які вважали судове рішення законним і обґрунтованим та заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Частиною першою ст.173-2 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12 листопада 2024 року, складеного начальником сектору превенції ВП №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, зафіксовано звернення потерпілої ОСОБА_1 за фактом вчинення стосовно неї психологічного насильства колишнім чоловіком ОСОБА_2 .

В подальшому, у зв`язку з відсутністю підстав внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №590786 від 23 листопада 2024 року, відповідно до якого 12 листопада 2024 року о 13 год він вчинив домашнє насильство по АДРЕСА_3 відносно ОСОБА_1 психологічного характеру.

Всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КпАП України, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, обґрунтовано визнаний суддею місцевого суду доказом вини ОСОБА_2 у тому діянні, яке ставиться йому в провину, оскільки узгоджується з іншими доказами та не суперечить стандарту доказування «поза розумним сумнівом», визначеним у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

При цьому, зі змісту пояснень потерпілої ОСОБА_1 , які узгоджуються з дослідженими суддею місцевого суду доказами (долучені до справи скріншоти переписки з порушником, записи розмов), видно, що колишній чоловік ОСОБА_2 вчиняє стосовно неї психологічне насильство.

Твердження захисника про те, що наданий потерпілою в засіданні місцевого суду флеш-носій із записом її розмови з ОСОБА_2 , зміст якої підтверджує застосування психологічного насильства, є недопустимим доказом, суперечить приписам закону.

Відповідно до ч.1 ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Домашнє насильство може доводитися будь-якими доказами, допустимими у справі про адміністративне правопорушення, і закон не містить вимоги доведення його спеціально визначеними засобами доказування.

Наданий потерпілою флеш- носій із зафіксованою на ньому інформацією дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а отже відповідає критеріям доказів, визначеним ст. 251 КпАП України.

Більше того, в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів достовірність обставин, зафіксованих на вказаному записі розмови.

На осіб, які уповноважені на складання протоколу, покладається обов`язок надання доказів, разом із тим потерпіла особа в даному випадку також не позбавлена права надавати суду докази, які стосуються предмету доказування.

З огляду на те, що цей доказ наданий потерпілою в судовому засіданні, досліджений суддею належним чином у присутності захисника, враховуючи, що ніхто не заперечує обставин записаної на флеш-носій розмови, відсутні підстави для визнання його недопустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення не спростовують висновків судді місцевого суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України з урахуванням наведених вище обставин.

Дійсно, як правильно звертає увагу захисник, ОСОБА_2 12 листопада 2024 року не знаходився у квартирі АДРЕСА_4 . Проте за цією адресою перебувала потерпіла під час телефонної розмови з порушником, який застосовував при цьому до неї психологічне насильство.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо завдання ОСОБА_1 шкоди психічному здоров`ю є непереконливими.

Адже шкода психічному здоров`ю особи це будь-який вплив (фізичний, психологічний, соціальний), що призводить до погіршення психічного стану, розладів, емоційної залежності або зниження якості життя. До таких видів шкоди належить психологічне насильство, яке проявляється у формах контролю, знецінення, ігнорування, ізоляції та переслідування.

Пояснення потерпілої, детально наведені в оскаржуваному рішенні судді, є логічними, послідовними і узгоджуються з дослідженими доказами та підтверджують завдання шкоди її психічному здоров`ю діями порушника.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Глушко Зої Вікторівни без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду В.Г. Костенко