Справа № 357/9520/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347669 від 31.05.2025, 31.05.2025 о 23 год. 50 хв. в с.Трушки вул.Шевченка 32 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Nissan Navara» з н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, про день час та місце розгляд у справи повідомлявся, зі слів адвоката Яремчук Т.Л. останній проходить службу в лавах ЗСУ. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, щосторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Яремчук Т.Л. просила суд провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП. за відсутності складу адміністративного правопорушення, про що надала кллпотання яке долучене до матеріалів справи. Крім того, адвокат Яремчук Т.Л. під час судового розгляду надала письмові пояснення свідка ОСОБА_2 які долучені до матеріалів справи. У вказаних поясненнях свідок зазначає, що саме він керував транспортним засобом «Nissan Navara» з н.з. НОМЕР_2 , тоді як ОСОБА_3 за кермом не перебував.

Працівники поліції до суду не викликались, клопотань про виклик останніх до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію адвоката Яремчук Т.Л., та дослідивши пояснення свідка ОСОБА_2 , суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки під час розгляду справи встановлено, що відносно громадянина ОСОБА_1 немає достовірних доказів факту керування транспортним засобом, виходячи із нступного.

Відповідно до положень Європейської конвенції з прав людини, зокрема ст. 6 (право на справедливий суд) особа має право на об`єктивне та неупереджене розслідування, а також на презумпцію невинуватості; ст. 8 (право на повагу до приватного та сімейного життя) безпідставне притягнення до відповідальності може порушувати право на захист приватності та репутації; практика ЄСПЛ (наприклад, справа Salabiaku v. France, 1988, та інші рішення щодо об`єктивності доказів) підтверджує, що відсутність достовірних доказів щодо особи є підставою для закриття провадження.

На відеозаписі долученому до матеріалів про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 з нагрудних камер відеозаписів поліцейських №477940 та №477651, які розпочинаються о 23.56 год., на відео не зафіксований факт керування о 23.50 год. ОСОБА_1 вказаного транспортного засобу та взагалі відсутній будь який факт зупинки чи руху вказаного автомобіля. З відеозапису вбачається, що останній також неодноразово заперечував факт саме ним керування вказаним автомобілем.

З відеозапису вбачається, що автомобіль не рухався, зупинок також не зафіксовано. ОСОБА_1 неодноразово заперечував факт керування вказаним транспортним засобом в попередніх судовиз засіданнях та під час перегляду відео з бодікамер поліцейських.

Крім того, даний факт підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , які долучено до матеріалів справи, відповідно до яких, 31 травня 2025 року близько 23.30 години, перебуваючи за кермом автомобіля NISSAN днз НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 , разом з останнім їхали додому по вулиці Шевченко в селі Трушки. Разом з ОСОБА_5 в авто були ще неповнолітній племінник ОСОБА_6 та дві його собаки. Проїжджаючи по вулиці Шевченка вони помітили чоловіка з рюкзаком, який йшов по середині дороги, ОСОБА_7 призупинився чекаючи поки чоловік зійде з дороги, але він не реагував. Тоді він посигналив один раз. Чоловіку це не сподобалося і він відразу почав нецензурно виражатися, махати руками та підійшов до авто і почав по ньому стукати перегородивши проїзд. ОСОБА_8 попросив щоб ОСОБА_7 зупинився, сказав що все владнає та вийшов з авто до вказаного чоловіка, проте в них почалася суперечка. ОСОБА_7 не бачив звідки вийшов ще один чоловік з жінкою і також почали конфліктувати та перегородили автомобіль не даючи нам проїхати. ОСОБА_1 попросив ОСОБА_9 щоб той відвів його племінника до доми, так як він живе неподалік, оскільки була вже пізня година, та разом щоб він забрав велику собаку, щоб та не вибігла з авто, нікого не вкусила та не втекла. ОСОБА_7 вийшов з авто з племінником та собакою і пішли, де потім він мав повернутися до ОСОБА_10 . Проте десь через хвилин 20-30 ОСОБА_10 подзвонив і сказав, щоб ОСОБА_7 не приходив, так як невідомі люди вчинили з ним бійку та викликали поліцію, оскільки той не хотів щоб ОСОБА_7 , будучи військовим, встрявав у незрозумілий конфлікт, щоб він приглянув за племінником та собакою і краще аби він передзвонив знайомому в якого є права, щоб той прийшов та забрав авто. У процесі руху виник конфлікт з чоловіком з рюкзаком, який йшов по дорозі та намагався блокувати автомобіль. ОСОБА_7 підтверджує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у момент конфлікту, а займався вирішенням ситуації. Також, як вбачається з відеозаписів поліцейських №477940 та №477651, чоловік з рюкзаком перебував в алкогольному стані, поводився агресивно, неадекватно, погрожував фізичною розправою та був упередженим. Письмові пояснення такого «свідка» суд вважає недопустимими.

Щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння: у направленні від 01.06.2025 року до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» зазначено, що огляд не проводився. Відеозаписи показують, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на спецприлад «Драгер», а також їхати до медичного закладу, тому категоричною відмовою це вважати не можна. Акт огляду складено після протоколу, на підпис не надано.

Суд, приходить ждо висновку, що поліцейські порушили порядок проведення фіксації та огляду, зокрема відключали нагрудні камери, спілкувались з Бріднею без запису, що є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 266 КУпАП

Отже, особа, яка складала даний протокол і на яку законом покладений обов`язок щодо збирання доказів (абзац 2статті 251 КУпАП) не надала суду доказів того, що ОСОБА_1 31.05.2025 о 00.50 год. керував транспортним засобом NISSAN днз НОМЕР_3 .

При цьому, суд звертає увагу на те, що обовязок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обовязок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію з моменту зупинки водія та факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Також слід вказати, що п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Аналіз законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що встановлено обов`язковість використання під час огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування фіксування результатів огляду у присутності двох свідків. Вказане свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відеозаписом, долученим до матеріалів справи, не було зафіксовано моменту виявлення правопорушення та зупинення транспортного засобу, вказаним відеозаписом зафіксовано перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу, але факту керування вказаним транспортним засобом встановлено не було.

Також, під час перегляду диску судом не зафіксовано того факту про відсторонення ОСОБА_1 як водія від керування транспортним засобом та в матеріалах справи не має розписка про відсторонення останнього від керування, тобто відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП.

Аналіз матеріалів справи відносно ОСОБА_1 дають суду підстави вважати, що докази, долучені до протоколу та досліджені у судовому засіданні є неналежними та недопустимим, не містять в собі фактичних даних, на основі яких можливо встановити наявність складу адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При оцінювані зібраних за справою доказів у їх сукупності, суд приходитьдо висновку,що вматеріалах справи не достатньо доказів, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1КУпАП та провину ОСОБА_1 у його вчиненні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що суду не надані належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, дослідивши надані матеріали, враховуючи вищевикладене в сукупності, а саме суперечливий характер інформації, котра міститься в матеріалах справ, неузгодженість наданих доказів між собою, порушення з боку працівників поліції порядку складання протоколу, а також враховуючи положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 27, 38, 40-1, 130 ч.1, 213, 247,251,283, 284 ч.1 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО.Л. ГАВЕНКО