Провадження № 3/127/6139/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 11.09.2025 року серії ЕПР1№ 450050, 11.09.2025року о 00.39год. в м. Вінниця вул. Маріупольська, 35, ОСОБА_1 керував тз електросамокат VEVI б/н у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 0031, проба позитивна 0,99% проміле зафіксовано на портативні відеореєстратори поліцейських.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у частині першій статті 1187 ЦК України, не вичерпний (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що:

джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди;

використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна;

для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 зазначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 Цивільного кодексу, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 керуючи електросамокатом для переміщення особи є учасником дорожнього руху, оскільки даний вид транспорту є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 450050 від 11.09.2025року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та з якого вбачається, що 11.09.2025року о 00.39год. в м. Вінниця вул. Маріупольська, 35, ОСОБА_1 керував тз електросамокат VEVI б/н у стані алкогольного сп`яніння; тестуванням на алкоголь проведений спецприладом Drager Alcotest 6820; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом взводу №1 роти №3 БУПП у Вінницькій області Чорногуз А. від 11.09.2025р.

При складанні протоколу про вчиненні адміністративного правопорушення та проведенні огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння уповноваженими особами порушень не допущено з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. За результатами якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (0,99‰). Працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, повідомлено про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.2.9А Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 , посадовою особою органу поліції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування особи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , обставини його вчинення, дані про його особу, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, а також суд приймає до уваги, що те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані алкогольного сп`яніння є небезпечним як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, суд дійшов до висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП України та про необхідність застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він не отримував на території України посвідчення водія ( а.с.1).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, з ОСОБА_1 стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 13, 40-1, ч.1 ст. 130, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя :