Справа № 147/1435/25
Провадження № 3/147/784/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з відділення поліції №2 (с-ще Тростянець) Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2025 року до Тростянецького районного суду Вінницької області, надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419779 від 11.08.2025 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419779 від 11.08.2025 вбачається, що 11.08.2025 близько 15 год. 30 хв. за адресою с-ще Тростянець на вул. Шкільна, гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6810. Результат: 2,18 проміле. Тест №4685. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 10:00 годину 01 вересня 2025 року.

З урахуванням клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника, розгляд справи відкладено на 14:00 годину 18 вересня 2025 року.

З урахуванням клопотання ОСОБА_1 судове засідання відкладено на 13:10 годину 13 жовтня 2025 року.

08 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначає, що після ознайомлення з матеріалами справи було встановлено ряд недоліків, які виключають можливість визнання наданих доказів допустимими та відповідно притягнення його до відповідальності за інкримінованою нормою. Зазначає, що особу ОСОБА_1 належним чином встановлено не було: не зазначено орган, який видав посвідчення водія; зазначено, що особу встановлено на підставі посвідчення водія, в той час як у матеріалах справи наявна довідка про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував взагалі, що ставить під сумнів встановлення особи взагалі. Не зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію постанови серії ЕНА №5455585, та довідка ВП щодо посвідчення водія, тому матеріали справи які долучено не відповідають дійсності. Крім того в протоколі зазначено, що посвідчення водія не вилучальсь, однак в подальшому вилучено. Відеозапис не є належним доказом, оскільки не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалося фіксування. Тому на думку ОСОБА_1 надані суду відеозаписи не є належним і допустимим доказом, не є таким, що здобутий в установленому законом порядку, а тому не може бути використане судом як доказ. Зазначає, що йому не роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.63 КУ та ст.268 КУпАП, не проінформовано про порядок застосування технічного засобу Алкотест Драгер, не повідомлено про наявність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку; не надано копію акта огляду. Направлення на огляд водія транспортного засобу складено 11.08.2025 о 15:45 год у якому уже зазначено що результат освідування 2,18 проміле, хоча згідно з даними тесту він був проведений лише о 15:49 год. Відеофіксація проведення огляду на стан сп`яніння не проводилася, свідки не залучалися. Адреса проведення тесту вказано вул. Соборна, хоча всі події відбувалися на вул. Шкільна. До протоколу надані не належним чином завірені копії. Матеріалами справи не доведено доказів законної зупинки транспортного засобу, а також не доведено керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Зазначив, що з матеріалів справи встановлено відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , так як автомобілем керував ОСОБА_2 , який в подальшому продовжував рухатись на ньому до свого місця проживання.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 роз`яснено права відповідно до ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що він не керував транспортним засобом, а сидів на пасажирському сидінні, натомість за кермом перебував ОСОБА_2 на підтвердження чого просив допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердять зазначене.

Заслухавши ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в клопотанні доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши DVD-диск з записом правопорушення, суддя вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 необхідно закрити з наступних підстав.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 2.9 А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно із п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 11.08.2025 близько 15 год. 30 хв. за адресою с-ще Тростянець на вул. Шкільна, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6810. Результат: 2,18 проміле. Тест №4685. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу додано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419779 від 11.08.2025;

- результат алкотесту Драгер 6810 №4685 від 11.08.2025;

- Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовані ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду позитивно 2,18%о (проміле);

- направлення на огляд водія транспортного засобу, з якого вбачається, що у зв`язку із ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Тростянецька лікарня», однак через відсутність заперечень з результатами огляду за допомогою Драгера, огляд в закладі охорони здоров`я не проводився;

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5455585 від 11.08.2025, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП;

- зобов`язання ОСОБА_2 доставити автомобіль Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 за місцем проживання власника;

- довідку ВП №2 про те, що посвідчення водія в підрозділі ВРЕР ОСОБА_1 не отримував взагалі;

- відеозапис, який було досліджено судом під час підготовки до розгляду справи і в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що 11.08.2025 саме він керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, ззаду сиділа ще одна пасажирка Тетяна Колодєєва. Зазначив, що він їхав до центру і позаду побачив проблискові маячки, внаслідок чого зупинився. Працівники поліції зупинилися поблизу і достовірно бачили, що саме свідок був за кермом. До свідка підійшов працівник поліції і запитав документи, на що йому було надано документи, а до пасажирського сидіння до ОСОБА_1 підійшла поліцейська і повідомила йому, що він не пристебнутий, а тому буде складено постанову. Водночас свідок зазначив, що під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейська відчула запах алкоголю і йому запропоновано пройти освідування, натомість до нього як до водія питань не виникло. Як проходив освідування ОСОБА_1 свідок не бачив адже сидів в автомобілі.

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона була пасажиркою у автомобілі, в якому також пасажиром був ОСОБА_1 та керував транспортним засобом ОСОБА_2 . Зазначає, що переглядала телефон і не звернула уваги через що зупинено автомобіль, згодом почула, що хлопці не були пристебнуті ременями безпеки. Стверджує, що у зв`язку із тим, що вона вирішувала свої побутові питання, вона не бачила, як проводилося освідування ОСОБА_1 . Лише згодом підійшла і побачила, що ОСОБА_4 недобре, у нього проблеми із серцем, думали чи потрібно викликати швидку. Згодом поїхали далі, як і раніше ОСОБА_2 за кермом, а вона і ОСОБА_1 , як пасажири.

Матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, натомість зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2025 виливає, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 , більше того зазначене посвідчення водія тимчасово вилучено та видано тимчасове посвідчення Т3205713.

Крім того, під час перегляду відеоматеріалу наданому працівниками поліції, встановлено, що автомобіль працівника поліції припаркований на узбіччі, біля нього знаходиться працівник поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і працівник поліції роз`яснює зміст постанови, в подальшому відбувається фільмування складення матеріалів відносно громадянина ОСОБА_1 , в той час, як ані факту керування транспортним засобом, ані зупинки транспортного засобу, ані роз`яснення поліцейськими підстав для зупинки, ані факту освідування ОСОБА_1 відео не містить.

З відео випливає, що працівники поліції знаходились біля зупиненого автомобіля, біля якого знаходились: ОСОБА_1 , два поліцейських та ще двоє осіб, транспортний засіб не рухався, мотор не був приведений в дію.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, з урахуванням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 6 та п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи зі змісту ст.7, 217, 221, 246, 254 КУпАП суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 №1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858.

Окрім того, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 №1452/735В).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу визначеною ст.256 КУпАП.

В направленні про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння складено 11.08.2025 о 15 годині 45 хвилин, разом з тим, у роздруківці тесту №4685 час проведення освідування ОСОБА_1 вказано 15 година 49 хвилин 11.08.2025, що невідповідає дійсності.

Більше того з відео встановлено, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, а також те, що за кермом був ОСОБА_2 , показами свідків зазначені обставини підтверджено у судовому засіданні. Незважаючи на ці пояснення працівниками поліції складено адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який був пасажиром, а не водієм.

Вказані обставини викликають обґрунтовані сумніви в належності наявних у справі відеозаписів та можливості їх використання в якості доказів.

За приписами вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява №25).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 та ст.40 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У частині першій ст. 40 Закону №580-VIII зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може:

- закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів;

- монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель

- фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.

Тобто, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може використовувати фото- і відеозйомку, зроблену лише на пристрій, який закріплений на однострій, у/на службових транспортних засобах або встановлений стаціонарно.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення організації застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 затверджена Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі Інструкція №1026).

Разом з цим згідно з пунктами 2, 5 розділу ІІ Інструкції №1026 портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У матеріалах справи містяться 4 відеофайли загальною тривалістю близько 20 хвилин. Водночас з матеріалів справи вбачається, що згідно зі складеним працівником поліції протоколом, на його думку, ОСОБА_1 допустив інкриміноване йому порушення Правил дорожнього руху 11.08.2025 о 15 годині 30 хвилин, сам протокол складений о 16 годині 14 хвилин, тоді як відеофіксація щодо події 11.08.2025 розпочата з 16 години 03 хвилини та до 16 години 20 хвилин, водначас на результаті тесту Драгер зафіксовано час 15 година 49 хвилин. Тобто враховуючи вимоги пунктів 2,5 розділу ІІ Інструкції №1026 до матеріалів справи повинно бути додано безперервний відеозапис починаючи з 15 години 30 хвилин 11.08.2025 на якому повинно бути зафіксовано процес виконання екіпажем поліції своїх службових обов`язків, які полягають у діях спрямованих на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім того в протоколі серії ЕПР1 №419779 від 11.08.2025 відсутнє посилання на ідентифікаційний номер бодікамери яка використовувалася для відеозйомки, що унеможливлює дослідження оригіналів відеозаписів, які додані до матеріалів справи.

В зв`язку з цим та на підставі ч. 2, 6 ст.266 КУпАП можна дійти до беззаперечного висновку про те, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недійсними та не можуть бути взяті судом до уваги в якості доказів.

Варто зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 11.08.2025 близько 15 години 30 хвилин керував транспортним засобом в селищі Тростянець на вул. Шкільна, зокрема вказане відсутнє на доданому до матеріалів справи відеозаписі.

З огляду на наведене, на порушення вище вказаних вимог ст.256 КУпАП, дії, що поставлені ОСОБА_1 у провину, фактично не визначені та неконкретні, що позбавляє можливості надати їм правильну правову оцінку. Водночас всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кобець проти України» (п.43) (з відсиланням на первісне визначення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282) зазначено, що при оцінці доказів Суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя дійшла переконання, що в даному випадку матеріалами справи не доведено вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому і відсутні в діях ОСОБА_1 подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції Українипрезумпції невинуватості.

Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» № 9 від 01.11.1996 - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Нормами ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Отже, враховуючи викладене вище, а також порушення допущені під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відсутність безперервної відеофіксації дій працівників поліції всупереч вимогам пунктів 2, 5 розділу ІІ Інструкції №1026, відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , існують беззаперечні підстави для визнання наданих доказів неналежними та незаконними, суд дійшов висновку, що складений протокол про притягнення до відповідальності особи, з урахуванням суттєвих порушень допущених поліцейськими при оформленні протоколу є недопустимим.

З урахуванням презумпції невинуватості, відсутності будь-яких доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин, та наявність вище перелічених порушень, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.247, ст. 33, 38, 280, 283, 289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Суддя О. Г. Борейко