Справа № 214/9624/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 жовтня 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2025 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , словесно ображав матір ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 18 вересня 2025 року, о 16 год. 00 хв. та 19 вересня 2025 року, о 09 год. 30 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав умови п.1,2,3 заборонного припису серії АА №581160 від 11.09.2025 року, а саме знаходився за адресою проживання своєї матері ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, але не з`явився без поважних причин, а також не подав заяву про відкладення розгляду справи чи необхідність особистої присутності, суд дійшов висновку, що розгляд справи може бути проведений у його відсутність.

Такий підхід відповідає вимогам законодавства, спрямований на забезпечення оперативності судового процесу та виключення можливих спроб затягування розгляду справи з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Частиною 2 ст. 173-8 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, що тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

З урахуванням встановлених обставин та у відповідності до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення №214/9624/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід об`єднати зі справами про адміністративне правопорушення за №214/9647/25 та №214/9648/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та присвоїти їм спільний номер справи №214/9624/25.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, передбачено застосування термінового заборонного припису як одного з ключових спеціальних заходів протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 цього Закону, терміновий заборонний припис є оперативним заходом реагування з боку уповноважених підрозділів Національної поліції України у випадку фіксації факту домашнього насильства. Метою такого припису є негайне припинення насильства, усунення загрози життю та здоров`ю постраждалої особи, а також запобігання його повторному вчиненню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд, виходячи з наведеного, всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали, якими доводиться вина ОСОБА_1 та дійшов висновку, що в його діях убачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 має нести адміністративну відповідальність за вчинені ним правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить340 грн. 00 коп. в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 173-2, 173-8, 268, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить340 грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням її майна в порядку, встановленому законом.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.В. Попов.