Провадження № 3/201/3753/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 року Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі ОСОБА_1 ) громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),

установив:

Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №468412, складеного 29.09.2025 о 13:59:07 зазначено, що 05.08.2025 року о 13:11:00 м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги 10, ОСОБА_1 керував автомобілем Рено н.з НОМЕР_1 та при невстановлених обставинах здійснив наїзд на пішохода, внаслідок чого відбулась дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та залишив місце пригоди до якої був причетний, в органи поліції не повідомив та на місці не залишився, був встановлений розшуковими заходами поліцією, чим порушив п.2.10 (а) Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 Про Правила дорожнього руху (далі Правила дорожнього руху) - залишення водіями транспортних засобів (далі ТЗ) іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Позиція учасників розгляду справи.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Надав до суду заяву, в якій вказав, що ознайомлений з матеріалами справи, підтримує, просить застосувати найм`якіші санкції та розглянути справу без його участі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у справі письмовими доказами без участі особистої правопорушника, який про день слухання справи сповіщений належним чином.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин і висновки судді.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні

Відповідно до п. а п. 2.10 розділу 2 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього як водія обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства. При цьому, транспортні засоби чинним законодавством України визначені як джерело підвищеної небезпеки. У зв`язку з цим діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія, ОСОБА_1 одночасно взяв на себе і обов`язок неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства України, встановлених для водіїв транспортних засобів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом №468412 від 29.09.2025 року про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, схемою ДТП з фототаблицями, рапортом від 05.08.2025 року а також поясненнями ОСОБА_1 від 05.08.2025 року, відповідно до яких останній підтвердив фактичні обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, доведеною повністю.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Під час судового розгляду справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Мотиви призначення стягнення.

Відповідно до санкції статті 122-4 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи обставини справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що необхідною і достатньою мірою стягнення для останнього буде накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9-11, 23, 33, 40-1, 122-4, 221, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 3400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шестисот п`яти) гривень 60 (шістдесяти) копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.

Суддя Т.В.Давидовська