ПОСТАНОВА

Справа № 947/31818/25

Провадження № 3/947/4292/25

17.10.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №418161 від 10.08.2025, складеним інспектором УПП в Одеській області майором поліції Прядко І.А. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 10.08.2025 року, близько 01:09, навпроти буд.163 по вул.Люстдорфська дорога в м.Одесі, керував транспортним засобом - електросамокатом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а «Правил дорожнього руху України».

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згодою водія в медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР, що підтверджується висновком №001838 від 10.08.2025.

ОСОБА_1 , представлений адвокатом Рудь С.А., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, своєї вини не визнав та пояснив, що дійсно вони вночі 10.08.2025 рухалися по вулицям Одеси. З початку їх зупинив один екіпаж, який просто перевірив їх документи та відпустив. Згодом їх знов зупинив вже інший екіпаж, які також почали перевіряти документи. В нього був розряджений телефон. Вони запропонували зарядити його та показати за стосунок ДІЯ. Коли телефон зарядився, поліцейський подивився за стосунок ДІЯ, де, між іншим, побачив і водійське посвідчення, та почав казати, що він керував в стані алкогольного сп`яніння. Він, ОСОБА_1 , будучи не задоволеним тим, що поліцейський без дозволу дивиться в його телефон, казав поліцейському, що не керував електросамокатом, а ним керувала його матір. Поліцейські його не слухали і вони поїхали до медичного закладу, де він пройшов дослідження.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рудь С.А., також приймаючи участь у розгляді протоколу у режимі відео конференції, подав до суду письмове клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАп України, яке в судовому засіданні підтримав ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання адвокат, між іншим, зазначив, що поліцейськими не був врахований той факт, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом. На зауваження про те, що ОСОБА_1 не керував самокатом поліцейські не реагували, хоча він фізично не міг керувати маючи перед собою дві людини, а лише тримався за кермувальника та іншого пасажира перед собою, щоб тримати рівновагу на самокаті.

Поліцейські не знімали на відеокамеру всі події та весь процес спілкування із ОСОБА_1 , його законні вимоги, а лише формально зафіксували свою пропозицію пройти огляд на місці зупинки або проїхати до медзакладу. Наголошували, що у випадку відмови проїхати до закладу охорони здоров`я матеріали будуть складені одразу і він фактично визнає свою провину.

Те, що ОСОБА_1 поїхав до медичного закладу жодним чином не підтверджує того, що він перебував за управлінням електросамокату, оскільки він на той момент вважав, що аналіз не підтвердиться або матиме незначне сп`яніння і питання буде вирішено автоматично.

Присутні на місці події жінки звертали увагу, що поліцейські періодично вимикали відеофіксацію щоб не фіксувати непотрібні їм обставини. Тобто, сторона захисту вважає, що ні самого моменту зупинки електричного самокату під керуванням ОСОБА_1 , ні безпосередньо фіксування керування останнім даним електричним самокатом зазначений відеозапис не містить.

Також, сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції неодноразово заперечував факт керування транспортним засобом, та неодноразово наголошував, що транспортним засобом керувала інша людина, яка в свою чергу підтверджувала, що дійсно вона була за кермом самоката, тобто викладені обставини можуть підтвердити також і свідки.

Тому, на думку адвоката, письмові докази, які наявні в матеріалах справи, не доводять обставин адміністративного правопорушення, зазначених в протоколі, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, відеозапис, який, як вважає сторона захисту, не містить факту керування, не може бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Тому, провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, на думку адвоката необхідно закрити, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та вивчивши доводи адвоката Рудь С.А., дійшов висновку про винуватість водія ОСОБА_1 у порушені правил дорожнього руху України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерств внутрішніх справ України і охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11.11.2015, (далі, Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі, поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу самостійно виявляє і приходять висновку про наявність у водія відповідних ознак сп`яніння.

В свою чергу, на виконання вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому, незважаючи на не визнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, висновком лікаря-нарколог КНП «ООМЦПЗ» ООР №001838 від 10.08.2025 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 10.08.2025 о 02.25 год. перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оптичним диском з відеозаписами обставин адміністративного правопорушення, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу, довідками інформаційного порталу Національної поліції, згідно яких ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом року не притягувався та отримував посвідчення водія.

Так, з відеозаписів на оптичних дисках вбачається, що транспортний засіб - електросамокат, без державного номеру, під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху рухався, виляючи по дорозі, перевозяи крім себе ще двох жінок, та за рух під час дії комендантської години. ОСОБА_1 були повідомлені причини зупинки. ОСОБА_1 з початку не заперечував факт керування транспортним засобом та підтвердив те, що вживав алкогольні напої. Під час спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу газоаналізатору Drager або проїхати до медичного закладу на вул.Воробйова на медичний огляд. Поліцейський також роз`яснив наслідки відмови від проходження медичного огляду. В цей час ОСОБА_1 почав казати, що не керував транспортним засобом, а лише тримався за кермо, щоб не впасти. ОСОБА_1 заперечував проти проведення дослідження на місці та наполягав на проведення дослідження в медичному закладі. Після доставки ОСОБА_1 до медичного закладу та проведення дослідження, виявляється, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком лікаря-нарколога. Після чого починається процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений.

Оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Доводи ОСОБА_1 та його представника адвоката Рудь С.А., які вони оголосили в судовому засіданні та виклади у письмових запереченнях, повністю спростовуються матеріалами справи та дослідженими відеозаписами.

Так, правомірність зупинки ОСОБА_1 , який керував електросамокатом з порушенням правил дорожнього руху та під час дії комендантської години, підтверджено відеозаписом. Ознаки алкогольного сп`яніння водія були виявлені уповноваженим поліцейським, після чого стан алкогольного сп`яніння підтверджений у встановленому порядку.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Більш того, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тому, наявні в матеріалах справи CD-диски з відеозаписами обставин адміністративного правопорушення, є належними та допустими доказом.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи ОСОБА_1 та адвоката Рудь С.А. про те, що ОСОБА_1 не керував електосамокатом, що можуть підтвердити свідки, також спростовуються дослідженими відеозаписами, а тому не приймаються до уваги.

Крім того, доводи сторони захисту про те, що поліцейські інколи вимикали відеофіксацію та фіксували лише ті події, які свідчать на провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, також спростовуються відеозаписами, які носять безперервний, послідовний характер.

Згідно довідки інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 отримував у встановленому порядку посвідчення водія, а відтак знає вимоги Правил дорожнього руху щодо заборони керування транспортними засобами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Намагання сторони захисту у будь який спосіб довести відсутність керування ОСОБА_1 транспортним засобом свідчить про намагання винної особи уникнути відповідальності за грубе порушення правил дорожнього руху та намагання уникнути за це відповідальності.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника, враховується характер адміністративного правопорушення, данні про особу винного.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (Сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави (р/р-UA0015001 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач: ГУК Одеської області, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (Шістсот п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Термін позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що засвідчує це право.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.