Провадження № 33/824/4124/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Строєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Строєва О.В. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення;

В обґрунтування мотивів прийнятого рішення суддя місцевого суду послався на те, що на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю.

У апеляційній скарзіпредставник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Строєв О.В. не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що виходячи з положень ст.280 КУпАП суд першої інстанції мав з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні. Також вказав, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив, що у разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Вислухавши пояснення: адвоката Строєва О.В., який доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити; ОСОБА_1 , який заперечував щодо своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із постанови, суддею місцевого суду були зроблені висновки про закінчення строку накладення адміністративного стягнення, необхідність закриття провадження у справі без визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі. Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Як слушно зазначено у апеляційній скарзі, при розгляді справи суддею вимоги ст.280 КУпАП не були дотримані, зокрема, не було з`ясовано питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи випливає, що фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , не відбувся, судове рішення за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не прийняте, чим допущене істотне порушення вимог процесуального закону.

З урахуванням викладеного, постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню. Апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Строєва О.В. у цій частині є обґрунтованою і у цій частині підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про рух справи після скасування постанови суд враховує наступне. У апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Строєва О.В. порушене питання про ухвалення нової постанови про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із закриттям провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Між тим суд вважає, що підстави для ухвалення зазначеного рішення судом апеляційної інстанції відсутні. Аналіз положень ст.ст. 26 і 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у поєднанні із положеннями п.20 ч.1 ст. 3 та Глави 31 КПК України дають підстави стверджувати те, що до компетенції апеляційного суду віднесено перегляд рішень судів першої інстанції у межах обставин, які були предметом розгляду у суді першої інстанції. Тобто, судове рішення ухвалене у першій інстанції судом апеляційної інстанції може переглядатись лише щодо тих обставин, які досліджувались у суді першої інстанції, щодо яких суд першої інстанції зробив відповідні висновки, надавши цим висновкам відповідної процесуальної форми у формі судового рішення. За умови не дослідження певних обставин у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити щодо цих обставин рішення по суті, оскільки вчинення таких дій виходить за межі компетенції апеляційного суду, як суду уповноваженого на перевірку законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні.

Як вбачається із постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року ухваленої щодо ОСОБА_1 , питання щодо наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення у ході судового розгляду не досліджувалось та будь-яких рішень із цього приводу суддею не ухвалювалось. Це указує на неможливість ухвалення відповідного рішення судом апеляційної інстанції.

За цих обставин постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 рокущодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Строєва О.В. задовольнити частково.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 рокущодо ОСОБА_1 скасувати.

Призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька