П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши подання, яке надійшло з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва надійшло подання заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України стосовно ОСОБА_2 про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Подання обґрунтовано тим, що постановою Подільського районного суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №758/11685/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 122-4, 124 КупАП та визначено остаточне покарання у вигляді 10 діб адміністративного арешту.

Зазначена постанова набрала законної сили 24.09.2021.

Положення КУпАП не містять поняття строки давності виконання постанови суду про накладання адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, що можна розцінювати як можливість безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки передбачені в Кримінальному кодексі України, стаття 80 якого регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під час перевірок місця проживання ОСОБА_1 виявити останнього не вдалося.

Враховуючи вищевикладене, просить розглянути подання про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду подання належним чином, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1, ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 та регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Судом встановлено, що постановою Подільського районного суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №758/11685/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 122-4, 124 КупАП та визначено остаточне покарання у вигляді 10 діб адміністративного арешту.

Дослідивши матеріали подання, проаналізувавши доводи заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, судом встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана, оскільки під час перевірок місця проживання ОСОБА_1 виявити останнього не вдалося та він перебуває на військовій службі по мобілізації, що унеможливлює виконання постанови Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 303, 304 КУпАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 301, 303, 304 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді адміністративного арешту на строк 10 діб за ст. 122-4КУпАП, призначеного постановою Подільського районного суду міста Києва від 14.09.2021 у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Леся БУДЗАН