Справа № 702/856/25
Провадження № 3/702/321/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Барська Т.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ЕПР 1 №445165 ОСОБА_1 06.09.2025 в 08 год 05 хв на перехресті вулиць Соборна-Володимира Великого в м. Монастирище Уманського району Черкаської області, керуючи транспортним засобом Богдан 211010 н.з. НОМЕР_1 по другорядній дорозі, не надав переваги в русі велосипедисту, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди. Відеозапис проводився згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП. Чим порушив п. 16.11 ПДР порушення дій водія ТЗ що рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг.

Інспектор ВП №2 (м. Сміла) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Вертипорох А.М. констатує, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 суддею роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та права і обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП.

Вину свою у в чиненні діяння, відомості про яке наведені у протоколі, ОСОБА_1 не визнав і пояснив, що 06.09.2025 о 8 годині 05 хвилин він дійсно їхав від будинку свого батька та здійснював маневр повороту вправо з вулиці Володимира Великого на вулицю Соборну в м. Монастирище, щоб продовжити рух в напрямку села Халаїдове Уманського району Черкаської області.

Перед поворотом праворуч на вулицю Соборну, водій зупинив свій автомобіль, подивився вліво і вправо та , переконавшись, що на смузі його руху будь які транспортні засоби, велосипеди і пішоходи відсутні, продовжив рух на вулицю Соборну.

В момент зупинки він бачив, що по вулиці Соборній, по зустрічній для нього смузі руху, в напрямку до автобусної станції міста Монастирище рухається велосипедист.

Велосипедист рухався по своїй, зустрічній для водія ОСОБА_1 смузі руху, а тому жодних перешкод для продовження маневру повороту не створював.

Однак, під час того, як автомобіль передньою частиною виїхав на вулицю Соборну, велосипедист змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну для нього смугу руху і навскоси почав переїжджати на зустрічну для нього сторону вулиці.

Під час такого руху велосипедист заднім колесом велосипеда зачепив бампер автомобіля зліва і поїхав далі.

ОСОБА_1 , зупинив кероване ним авто, гукнув велосипедиста і став вимагати виклику поліції. Але велосипедист поїхав далі, виїхав на тротуар, що пролягає вздовж вулиці Соборної, та продовжив рух тротуаром вздовж вулиці Соборної до автобусної станції міста. ОСОБА_1 автомобілем наздогнав велосипедиста, повернув на місце пригоди і викликав поліцію.

На пропозицію надати свідчення щодо обставин події ОСОБА_2 показав, що 06.09.2025 близько 8 год. 05 хв. по правій смузі руху вулиці Соборна в місті Монастирище він керував належним йому велосипедом і рухався в напрямку в місто.

Траєкторія його руху пролягала по правій смузі руху, ближче до правого узбіччя.

Однак, боячись наїзду, ОСОБА_2 вирішив переїхати на зустрічну смугу руху, на ліве узбіччя, щоб потім продовжити рух тротуаром, який прилягає до лівого узбіччя вулиці Соборна в напрямку міста.

ОСОБА_2 переїхав на зустрічну для нього смугу руху і продовжив рух по ній, десь на відстані 50-70 см від лівого узбіччя дороги.

Коли велосипедист минав перехрестя вулиць Соборна і Володимира Великого, з вулиці В. Великого виїхав керований ОСОБА_1 автомобіль і зачепив його переднім бампером зліва.

ОСОБА_2 стверджує, що маневру повороту на вулицю В. Великого не здійснював, їхав прямо через вулицю Соборну до тротуару, який розташовується вздовж вулиці зліва по ходу його руху.

Допитаний суддею свідок ОСОБА_3 показав, що він працює продавцем автомагазину «Автошок» в м. Монастирище і 06.09.2025 з проханням надати відеозапис з камери спостереження магазину до нього звернувся знайомий йому, як клієнт магазину, ОСОБА_1 .

Прохання ОСОБА_1 він виконав і надав йому відеозапис з камери спостереження магазину за 06.09.2025.

На доведення гіпотетичної винуватості ОСОБА_1 у в чиненні правопорушення судді надані такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445165 від 06.09.2025, зміст якого наведений вище (а.с.1);

- паперова копія датованого 06.09.2025 електронного рапорту, за змістом якого 06.09.2025 о 08 год. 03 хв. від заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримане повідомлення про ДТП по вул. Соборна, м. Монастирище, Уманський район, Черкаська область, авто ВАЗ 2110 р. н. НОМЕР_1 та велосипедист чоловік, якому 55 років, ШМД не потрібна, травмованих осіб немає (а.с.2);

- датована 06.09.2025 схема місця ДТП до протоколу ЕПР1 №445165 від 06.09.2025, на якій позначено, що авто розташовується по вулиці Соборній на відстані 17,5 м від уявної лінії продовження правого узбіччя вулиці В. Великого, а велосипед на тротуаті, що зліва прилягає до вулиці Соборної; ширина вулиці В. Великого 8,2 м, а вулиці Соборної 7,9 м.; на схемі позначене місце зіткнення транспортних засобів, а на звороті означено, що в легковому автомобілі Богдан 211010 м пошкоджений передній бампер; пошкодження велосипеда не зазначені; вид пригоди зіткнення, порушення пунктів ПДР 16.11,10.5 (а.с.3);

- пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.4,5);

- у поясненнях ОСОБА_2 працівником поліції зафіксовано, що велосипедист рухався в крайній лівій смузі руху вулиці Соборна, оскільки мав намір повертати вліво на вулицю В. Великого і був переконаний, що автомобіль надасть йому перевагу в русі (а.с.5);

- копія складеного 06.09.2025 щодо ОСОБА_2 протоколу серії ЕПР 1 №445179, за змістом якого ОСОБА_2 , рухаючись велосипедом та здійснюючи маневр повороту вліво з вулиці Соборної на вулицю В. Великого, опинився на зустрічній смузі руху чим створив перешкоду для водія автомобіля ВАЗ 2110 р. н. НОМЕР_1 .

До протоколу також додані копії:

- посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 03.07.2025 (а.с.6);

-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , згідно якого автомобіль марки Богдан 211010 н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, належить ОСОБА_1 (а.с.7);

- поліса «Оранта» №230576055 обов`язкового страхування, згідно якого забезпечений транспортний засіб марки 06.09.2025, страхувальник ОСОБА_1 , застрахована 03.07.2025, поліс діючий до 03.07.2026 (а.с.8).

Доданий до протоколу здійснений в порядку ст. 266 КУпАП відеозапис засвідчує дії працівників поліції під час складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Наданий ОСОБА_1 і досліджений суддею відеозапис з камери відеоспостереження від 06.09.2025 засвідчує, що велосипедист рухався в зустрічному для автомобіля напрямку, зіткнення сталось на зустрічній для велосипедиста смузі руху вулиці Соборної, навпроти встановленого на монументі трактора «Універсал У-2», що розміщується на стику вулиць Соборної і В. Великого.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи і переглянувши надані ОСОБА_1 та поліцією відеозаписи, суддя приходить до таких висновків та такого рішення.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, то такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення статтею 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З огляду на те, що зазначена норма закону, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справі суддя має обов`язок з`ясувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції.

Посадова особа, яка складала протокол, констатує, що ОСОБА_1 порушив п. 16.11. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами),і на перехресті нерівнозначних доріг, як водій транспортного засобу, що рухався по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортним засобам, які наближалися до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Підставою для такого висновку слугували твердження працівника поліції про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджав з вулиці В.Великого на вулицю Соборну, а велосипедист ОСОБА_2 повертав з вулиці Соборної на вулицю В.Великого.

Такі висновки уповноваженої на здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення особи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки велосипедист ОСОБА_2 під час розгляду справи стверджував, що маневр повороту на вулицю В. Великого він не здійснював, а , порушуючи ПДР, керованим ним велосипедом рухався по зустрічні смузі руху вулиці Соборної, а автомобіль Богдан 211010, виїжджаючи з вулиці В. Великого на вулицю Соборну, зачепив його лівим бампером. ОСОБА_2 настоював на тому, що автомобіль зачепив велосипед в момент, коли він майже проїхав перехрестя.

Водночас, ОСОБА_1 категорично настоює на тому, що велосипедист зачепив керований ним автомобіль під час того, як в порушення ПДР пересікав вулицю Соборну зі своєї правої смуги руху на зустрічну для нього ліву смугу руху, бажаючи в таких спосіб «зрізати» дорогу і якнайшвидше виїхати на тротуар вздовж Соборної вулиці зліва.

Суддя звертає увагу, що досліджена схема місця ДТП не дає змоги встановити дійсні обставини діяння, оскільки фактично вона складена після того, як учасники пригоди місце зіткнення залишили, оскільки велосипедист після зіткнення продовжив рух додому, а водій автомобіля його наздоганяв.

Більше того, вказане на схемі місце зіткнення транспортних засобів суддя піддає сумніву, позаяк жодних ознак, як то осип фарби, ґрунту, тощо, у цьому місці працівник поліції не зафіксував, а, як вказано вище, транспортні засоби після пригоди місця свого розташування полишили.

Жодного доказу не надано на підтвердження того, що велосипед ОСОБА_2 зазнав ушкоджень. Схема ДТП містить відомості тільки про ушкодження автомобіля ОСОБА_1 . При цьому, не зазначений їх характер, а також розташування на передньому бампері зліва, справа чи по центру.

Також у протоколі та схемі місця ДТП відсутні відомості про дорожні знаки, в межах дії яких мала місце подія, про наявність чи відсутність дорожньої розмітки, стан дорожнього покриття, дорожні умови, видимість.

Здійснюючи провадження у справі відповідальний працівник поліції не врахував положення п. 11.3 ПДР, яким визначено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, є порушенням права особи на захист.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке ставиться йому за вину, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, з урахуванням вимог п.1 ст. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Оскільки суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, ст.124, ст. 245, 247, 251, 276, 283- 285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити з мотивів відсутності в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, через Монастирищенський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя Тетяна БАРСЬКА