Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/249/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Коваленка О. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 05 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 171240 від 11.11.2024 та постанови судді від 17.12.2024 вбачається, що 11.11.2024 о 14 год 35 хв по трасі Н13 213 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Коваленко О. М., посилаючись на незаконність постанови суду від 17.12.2024, порушує питання про її скасування. Зазначає, що викладені у протоколі та встановлені судом обставини не відповідають дійсності. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має інвалідність другої групи. Одночасно, захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 не був присутній під час розгляду справи, а копію постанови отримав лише 24.03.2025.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Коваленко О. М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин чергової неявки не надали. При цьому, враховується те, що захисник-адвокат Коваленко О. М. повідомлений за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить відповідна довідка про доставку, а ОСОБА_1 повідомлявся поштовим зв`язком, однак таке повідомлення повернулося до апеляційного суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Указане свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення учасників про час

-2-

та місце розгляду справи. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Коваленка О. М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. Між тим, апеляційний розгляд справи 26.05.2025 вже відкладався у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник не брали участі в розгляді справи, і при цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 чи його захиснику було відомо про час та місце розгляду справи. Інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати ознайомлення з оскаржуваною постановою, а саме 20.03.2025, у матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

-3-

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171240 від 11.11.2024, водій ОСОБА_1 11.11.2024 о 14 год 35 хв по трасі Н13 213 км, керував транспортним засобом, не маючи такого права, повторно протягом року, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII вiд 30.06.1993.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

На переконання апеляційного суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171240 від 11.11.2024, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст. 254-256 КУпАП; копією постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3457259 від 11.11.2024, винесеної щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; довідками старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області від 13.11.2024 про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія, неналежність йому будь-яких транспортних засобів, та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії БАД № 939501 від 25.04.2024, а також відеозаписом події, який міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Думнич А. М., який оформляв матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , був упереджений під час складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи, чи мав підстави для обмови ОСОБА_1 . На наявність таких даних в апеляційній скарзі не вказується.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи. У підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової відмови від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень з приводу обставин, що мали місце. На такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

-4-

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що викладені у протоколі та встановлені судом обставини не відповідають дійсності, апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовуються матеріалами справи. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у підтвердження цих доводів не наведено будь-яких обставин в апеляційній скарзі та не надано жодних доказів.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 плутався у поясненнях щодо керування транспортним засобом та постійно змінював свої версії.

Також з відеозапису вбачається, що поліцейські зафіксували факт перевищення швидкості автомобілем марки «BMW X5», д. н. з. НОМЕР_1 у м. Перечин (траса Н13 213 км) 11.11.2024 о 14 год 35 хв, однак водій не зупинився та продовжив рух. Після встановлення працівниками поліції місця знаходження указаного транспортного засобу та спілкування з ОСОБА_1 було встановлено, що саме останній керував транспортним засобом, у зв`язку з чим відносно нього було винесено постанову серії ЕНА № 3457259 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та складено протокол серії ЕПР1 № 171240 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відомостей про те, що постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП було скасовано чи оскаржено у встановленому законом порядку, в матеріалах справи немає і стороною захисту не надано.

Відсутні в матеріалах справи і будь-які відомості про те, що відносно ОСОБА_1 не виносилась постанова серії БАД № 939501 від 25.04.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, або що така є скасованою чи оскарженою.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, які б давали підстави для сумнівів щодо керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені в протоколі час та місці. При цьому, береться до уваги те, що під час спілкування з поліцейськими не було встановлено будь-якої іншої особи, окрім ОСОБА_1 , яка могла керувати транспортним засобом. Не вказується на таких осіб і в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що у протоколі відображені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості, які є достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі про виклик поліцейських чи інших свідків, стороною захисту не заявлялось.

Апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необгрунтованими і такі відхиляються, оскільки підстав для їх задоволення, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є логічними, послідовними, належними та достатніми і узгоджуються між собою.

Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги такими, що мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті. Так, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 грн з позбавленням права керування транспортними

-5-

засобами на строк п`ять років, застосоване відносно ОСОБА_1 , є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення, яке хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення, а також необхідним для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має інвалідність другої групи, визнаються такими, що не впливають як на факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, так і на вид та розмір накладеного на нього адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає характеру вчиненого правопорушення, а тому підстав для його зміни не вбачається.

За таких обставини, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлено, а не з`явившись на розгляд справи без поважних причин ОСОБА_1 та його захисник позбавили себе такої можливості.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката Коваленка О. М. задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2024.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Коваленка О. М. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2024 щодо ОСОБА_4 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя