Номер провадження: 33/813/1744/25
Номер справи місцевого суду: 523/7112/25
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 29 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 29 липня 2025 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 12.04.2025 о 23:00 год. керував автомобілем марки «Mersedes Benz», НОМЕР_1 , по вул. Вл. Бувалкіна, 57-Г, в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер чи в закладі МОЗ КНП ООМЦПЗ ООР відмовився, що зафіксовано на ПВР 473675, 474573, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно з відеозапису фактичною причиною зупинки став проїзд на червоний сигнал світлофору, проте з наявного у матеріалах справи відеозапису неможливо встановити достеменно факт того, що саме т/з під керуванням ОСОБА_1 порушив ПДР, що стало причиною зупинки, а також матеріали справи не містять постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому відсутні встановлені обставини, за якими зупинка т/з відповідала б вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Вказує, що з відеозапису вбачається, що водій не мав можливості вийти зі свого автомобілю через його технічні несправності, а факт алкогольного сп`яніння було встановлено поліцейськими виключно через скло автомобіля, без жодного зорового контакту з водієм.

Зазначає, що не було повідомлено про наявність підозри щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, ознак, які б надавали підстави поліцейському вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння та має пройти відповідний огляд, а також не було проведено необхідних дій, передбачених Інструкцією 1452/735 (перевірка порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук, зміни забарвлення шкірного покриву обличчя).

Також вказує, що водію не було роз`яснено, що відмова від походження огляду на стан сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у керуванні т/з особами у стані алкогольного сп`яніння.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 34-35); за адресою: АДРЕСА_2 - поштове відправлення вручено 25.09.2025 (а.с. 56), що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції).

Визнаючи винним ОСОБА_1 , суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 12.04.2025, довідкою про повторність вчинення адмінправопорушення, довідкою про отримання/неотримання особою посвідчення водія, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , доданими до протоколу відеозаписами ПВР 473675, 474573.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнього інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 298802 від 12.04.2025, яким зафіксовано, що 12.04.2025 о 23:00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mersedes Benz», НОМЕР_1 , по вул. Вл. Бувалкіна, 57-Г, в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер чи закладі МОЗ КНП ООМЦПЗ ООР відмовився, що зафіксовано на ПВР 473675, 474573, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від підпису протоколу та надання пояснень відмовився (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2025, згідно якого огляд не проводився (а.с. 7);

- поясненнями ОСОБА_2 , який пояснив, що 12.04.2025 близько 23:00 год за адресою: м. Одеса, вул. В. Бувалкіна, 57-Г, біля магазину АТБ, став свідком як водій т/з «Mersedes Benz», НОМЕР_1 , керував т/з з ознаками алкогольного сп`яніння, їхав по дорозі, підрізаючи, з авто не вийшов, закрився та ухилявся від огляду на стан сп`яніння (а.с. 6);

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом в закритій в машині (23:02:30 хв), на прохання поліцейського вийти з машини, зазначив, що машина «заглючила» та закрилася. Поліціант сказав: «Я бачу у вас очі червоні…ви в стані алкогольного сп`яніння…ви будете проходити освідування?», ОСОБА_1 щось відповів нерозбірливо (23:09:00 хв). «Я на вас 130 пишу, якщо ви не вийдете з машини…у вас ознаки алкогольного сп`яніння», - зазначив поліцейський (23:09:02 хв). ОСОБА_1 відповів: «Та конечно…чего вдруг!?» (23:09:12 хв). Поліцейський запитав: «У вас очі червоні, машина потіє, у вас неадекватна поведінка…вийдіть з машини…якщо не вийдете, то 130 складу, почули?», на що ОСОБА_1 відповів: «…почув». (23:09:14-23:09:25 хв). ОСОБА_1 вказав, що не може вийти, машина «заглючила». Поліцейський сказав: «У вас багажник відкритий, може через сідушку вийдете?» (23:16:17 хв). Потім поліцейський повторно запитав чи буде проходити ОСОБА_1 освідування на стан алкогольного сп`яніння (23:16:17 хв), проте останній нечітко щось відповів. Згодом поліцейський роз`яснив, що розцінює це як ухилення і складає протокол за ст. 130 КУпАП, потім роз`яснює права (23:16:59 хв).

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони вчиненого останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Доводи скарги, що відсутні встановлені обставини, за якими зупинка т/з відповідала б вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», є необґрунтованим, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Посилання заявника, що з відеозапису вбачається, що водій не мав можливості вийти зі свого автомобілю через його технічні несправності, апеляційний суд оцінює критично, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини. Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що поліцейський зазначав про наявну у водія можливість вийти з автівки через заднє сидіння та багажник.

Щодо доводів скарги, що факт алкогольного сп`яніння було встановлено поліцейськими виключно через скло автомобіля, без жодного зорового контакту з водієм, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до наведеного вище працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння, виходячи із суб`єктивного сприйняття таких ознак візуально, органолептично, тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не може втручатися в аспекти внутрішнього переконання працівників поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в частині виявлення ознак такого сп`яніння, а тому вказане посилання скаржника є неспроможним та не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження скарги, що водію не було роз`яснено, що відмова від походження огляду на стан сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у керуванні т/з особами у стані алкогольного сп`яніння, спростовується дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейський повідомив, що таку поведінку ОСОБА_1 розцінює як ухилення та складає протокол за ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 29 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова