П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., за участю секретаря судового засіданні Заяць А.В., прокурора-стажиста Худан А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, обіймає посаду начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , полковника, одруженого, раніше не судимого, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Полковник ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 не забезпечив контроль за виконанням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 №731 щодо направлення Голові Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі Адміністрація ДССТ) клопотання для притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_2 та скерування матеріалів службового розслідування стосовно молодшого сержанта ОСОБА_3 командиру військової частини Збройних Сил України, в якій останній проходить службу, для прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Через відсутність перевірок стану виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 №731 підполковника ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише через 6 місяців за втручання органів прокуратури, а молодший сержант ОСОБА_3 уникнув відповідальності внаслідок спливу присічних строків, визначених ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону 24.09.2024 до військової частини НОМЕР_1 скеровано подання в порядку ч. 3 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» з метою встановлення причин та умов вчинення корупційного правопорушення командиром 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та водієм-стрільцем цього ж підрозділу старшим солдатом ОСОБА_4 .

Командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі вказаного подання проведено службове розслідування та за наслідками видано наказ №731 від 30.12.2024.

Зокрема, пунктом 3 наказу №731 від 30.12.2024 визначалося старшому офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 направити Голові Адміністрації ДССТ клопотання з копією акту з додатками службового розслідування для притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_2 та скерувати витяг з акту службового розслідування в частині, що стосується молодшого сержанта ОСОБА_3 , командиру військової частини Збройних Сил України, в якій останній проходить службу, для прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом 5 наказу №731 від 30.12.2024 контроль за виконанням цього наказу покладався на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 №69 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з рапортом командиру військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025 полковник ОСОБА_1 посаду та справи начальника штабу прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Про наявність нереалізованого наказу від 30.12.2024 полковник ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_1 не доповідав.

У червні 2025 року, у зв`язку з відсутністю інформації про розгляд подання Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 24.09.2024, Офісом Генерального прокурора до Адміністрації ДССТ скеровано запит від 18.06.2025 №11/3/2-134вих25 про надання інформації щодо результатів розгляду Адміністрацією клопотання військової частини НОМЕР_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_2 та причини тривалого розгляду.

За результатами розгляду запиту Офісу Генерального прокурора від 18.06.2025 №11/3/2-134вих25 Адміністрацією ДССТ на підставі наказу від 19.06.2025 №360 призначено службове розслідування, у ході якого встановлено, що пункт 3 наказу №731 від 30.12.2024 реалізований не був, документи стосовно підполковника ОСОБА_2 до Адміністрації ДССТ не надходили.

Клопотання військової частини НОМЕР_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_2 надійшло до Адміністрації ДССТ лише 19.06.2025 та за результатами розгляду було повернуто до військової частини НОМЕР_1 без реалізації, оскільки у ході службового розслідування, у порушення ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не встановлено тяжкість вчиненого підлеглим правопорушення та не визначено вид дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 54 цього ж Статуту.

У зв`язку із цим, з метою усунення недоліків, виявлених у ході проведеного Адміністрацією ДССТ службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 23.06.2025 видано наказ №1237, яким на підполковника ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

Крім того, витяг з акту службового розслідування в частині, що стосується молодшого сержанта ОСОБА_3 скеровано до військової частини НОМЕР_2 супровідним листом №1838/3-757 лише 27.06.2025.

При цьому військовою частиною НОМЕР_2 вказані матеріали повернуто без розгляду до військової частини НОМЕР_1 листом від 07.08.2025, оскільки останні оформлені з порушенням вимог Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №197 від 07.04.2017.

30.06.2025 сплинув присічний строк для притягнення молодшого сержанта ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, визначений ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Таким чином, через відсутність контролю з боку начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 наказ №731 від 30.12.2024 реалізований не був, особа, яка сприяла вчиненню корупційного правопорушення, не притягнута до дисциплінарної відповідальності.

Згідно із приміткою до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну спеціальну службу транспорту» Державна спеціальна служба транспорту (далі ДССТ) спеціалізоване військове формування, яке входить до системи Міністерства оборони України та призначене для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період.

Статтею 5 цього ж Закону визначено, що до особового складу ДССТ входять військовослужбовці, державні службовці та працівники.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 №69 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Функціональні обов`язки начальника штабу визначені ст. 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-ХIV) та Функціональними обов`язками начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 , затвердженими 24.01.2025, згідно з якими в мирний і воєнний час відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами; за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання бригадою (полком, окремим батальйоном) бойових завдань; за планування бойової підготовки; за підготовку штабу і підрозділів, що забезпечують керування бригадою (полком, окремим батальйоном), виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу штабу та безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; за організацію вартової і внутрішньої служб; за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці, прихованого керування; за забезпечення штабу та безпосередньо підпорядкованих підрозділів озброєнням і технікою; за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки бригади (полку, окремого батальйону); за стан пожежної безпеки штабу.

Начальник штабу бригади підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу бригади.

У безпосередньому підпорядкуванні полковника ОСОБА_1 перебуває весь особовий склад військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , маючи військове звання «полковник», перебуваючи на посаді начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до своїх функціональних обов`язків, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто є військовою службовою особою.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну спеціальну службу транспорту» правовими засадами діяльності ДССТ є Конституція України, цей та інші закони України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, акти Президента України та Кабінету Міністрів України, накази та директиви Міністра оборони України, спільні накази Міністерства оборони України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, дорожнього господарства, туризму та інфраструктури, а також накази та директиви начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, що регулюють відносини щодо планування застосування сил оборони та організації підготовки військ.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначений обов`язок кожного військовослужбовці щодо безумовного виконання наказів командира, непорушного додержання вимог Конституції України та законів України, військової дисциплін, знання та виконання своїх обов`язків та додержання вимог Статутів Збройних Сил України. Аналогічні вимоги закріплено в ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними законами, посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

У ст. 36 цього ж Статуту передбачено, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Статтею 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що начальник штабу бригади, серед іншого, зобов`язаний: знати про справжній стан справ у підрозділах бригади (полку, окремого батальйону), а також про хід виконання поставлених перед ними завдань; організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира бригади (полку, окремого батальйону) та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання.

Аналогічні обов`язки щодо організації своєчасного й правильного доведення до підлеглих усіх наказів командира частини, а також особистої перевірки їх виконання, визначені у функціональних обов`язках начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , затверджених 24.01.2025.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Згідно зі ст. 87 цього ж Статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказом Міністра оборони України №145 від 02.04.2019 затверджено Порядок організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками (далі Порядок №145), який визначає механізм організації і функціонування внутрішнього контролю та управління ризиками в системі Міністерства оборони України, а саме: у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України, у Генеральному штабі Збройних Сил України та його структурних підрозділах, у Державній спеціальній службі транспорту, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та інших установах і організаціях (далі установи), що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 1.4 Порядку №145 визначені цілі внутрішнього контролю та управління ризиками, серед яких є дотримання законів, інших нормативно-правових актів, регламентів, правил та процедур, установлених у Міноборони та Збройних Силах; забезпечення оптимального використання ресурсів та збереження їх від втрат, псування, незаконного або неефективного використання; попередження потенційних подій, які негативно впливають на досягнення цілей та розвиток спроможностей; вчасне використання створених обставинами можливостей щодо покращення процесів та розвитку спроможностей.

Пунктом 1.6 цього ж Порядку визначено, що особовий склад установ виконує покладені на них завдання з внутрішнього контролю та управління ризиками, відповідно до актів законодавства та затверджених у встановленому порядку посадових інструкцій (функціональних обов`язків).

У пункті 4.3.2 Порядку №145 наведені типові правила і процедури контролю, до яких, серед іншого, входить контроль за достовірністю проведених операцій, перевірка процесів та операцій до та після їх проведення, звірка облікових даних з фактичними.

Пунктом 5.5.2 Порядку №145 передбачено, що особовий склад установи повинен розуміти свою роль у системі внутрішнього контролю, а також як їх особиста діяльність співвідноситься з роботою інших посадових (службових) осіб.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби, передбачено невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби).

Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року у справі №185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 №69 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Службове розслідування у військовій частині НОМЕР_1 проводилося у період з 24.09.2024 по 30.12.202. Згідно з пунктом 5 наказу №731 від 30.12.2024 про результати проведення службового розслідування контроль за виконанням цього наказу покладався на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , тобто на полковника ОСОБА_1 , а за його відсутності на особу, яка виконувала його обов`язки згідно наказів командира.

Таким чином, з 26.02.2025 полковник ОСОБА_1 мав фактичну можливість виконати свої службові (посадові) обов`язки організовувати своєчасне й правильне доведення до підлеглих наказу №731 від 30.12.2024 та здійснювати перевірку до повного його виконання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, вчиненого полковником ОСОБА_1 виразилася у формі необережності (недбалості), оскільки останній мав реальну можливість своєчасно вчинити дії та був наділений повноваженнями щодо здійснення контролю.

Відповідно до ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Неналежний рівень контролю з боку полковника ОСОБА_1 за станом виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 наказу №731 від 30.12.2024 створив передумови для:

прийняття хибних управлінських рішень (клопотання військової частини НОМЕР_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_2 повернуто до військової частини НОМЕР_1 без реалізації, оскільки у ході службового розслідування, у порушення ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не встановлено тяжкість вчиненого підлеглим правопорушення та не визначено вид дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 54 цього ж Статуту, а командир військової частини наділений повноваженнями щодо притягнення підлеглого до відповідальності одноособово);

можливості уникнення відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією (30.06.2025 сплинув присічний строк для притягнення молодшого сержанта ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, визначений ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Неналежне оформлення матеріалів службового розслідування унеможливило їх розгляд командуванням військової частини НОМЕР_2 );

порушення військової дисципліни (порушення вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою);

репутаційних втрат для командування військової частини НОМЕР_1 (неналежний контроль за реалізацією наказів командира військової частини може створити хибне уявлення у підлеглих щодо обов`язковості їх виконання);

ненадання інформації керівнику вищого органу військового управління в умовах воєнного стану щодо реалізації управлінських рішень (направлення клопотання про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності відбулось лише після втручання органів прокуратури).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації, в Україні з 24.02.2024 введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому продовжений до 05.11.2025, включно.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення є приміщення військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, від 27.08.2025 час вчинення адміністративного правопорушення та обчислення строків накладення адміністративного стягнення наступні.

Полковник ОСОБА_1 призначений на посаду начальника штабу військової частини НОМЕР_1 26.02.2025. З цього моменту у нього виник обов`язок здійснювати контроль за реалізацією наказу №731 від 30.12.2024. Витяг з акту службового розслідування в частині, що стосується молодшого сержанта ОСОБА_3 скеровано до військової частини НОМЕР_2 супровідним листом №1838/3-757 лише 27.06.2025. Отже, датою вчинення адміністративного правопорушення є 27.06.2025 направлення неналежно оформлених матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_2 .

Прокурор-стажист ОСОБА_5 у судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню за вказаною статтею, посилаючись на обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не враховано його перебування у відпустці та відрядженні, тому фактично він не міг виконувати свої функціональні обов`язки у зв`язку з перебуванням у відпустці та відрядженні. 26.02.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №69 він призначений начальником штабу заступником командира військової частини. Своєю чергою, він не приймав будь-яких розпорядчих рішень за результатами проведеного службового розслідування в військовій частині, оскільки не проходив військову службу в період проведення в військовій частині НОМЕР_1 службового розслідування з 24.09.2024 по 20.12.2024, відповідно не міг здійснювати контроль за виконанням наказу командира військової частини НОМЕР_1 №731 від 30.12.2024. У період надходження до військової частини НОМЕР_1 наказу Адміністрації ДССТ №367 від 21.06.2025 (вхідний №1857 від 22.06.2025) він перебував у щорічній відпустці з 16.06.2025 по 09.07.2025 та не виконував обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків. Зауважив, що про існування наказу він дізнався 22.05.2025, коли підписував телеграму Голові Адміністрації ДССТ щодо направлення матеріалів службового розслідування стосовно ОСОБА_2 , який перебував в розпорядженні Голови Адміністрації ДССТ, для прийняття рішення, не як заступник, а як тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини, надсилаючи відповідну телеграму, якою скерував документи щодо ОСОБА_2 . Також зазначив, що саме майор ОСОБА_6 мав виконувати тимчасово виконуючі обов`язки і контролювати виконання наказу. Він не знав про наявність такого наказу.

Заслухавши позицію прокурора-стажиста, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, стверджується зібраними у даній справі доказами, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП від 27.08.2025 (а.с. 1-11); поданням (в порядку ч. 3 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції») від 24.09.2024 №30.52/02-5781вих24 (а.с. 12-14); наказом командира в/ч НОМЕР_1 №731 від 30.12.2024 (а.с. 15-17); витягом з матеріалів службового розслідування Адміністрації ДССТ (а.с. 18-42); клопотанням про накладення стягнення від 19.06.2025 №1838/1146 (а.с. 43); листом в/ч НОМЕР_1 від 23.07.2025 про направлення матеріалів відносно ОСОБА_3 (а.с. 44, 45); наказом Адміністрації ДССТ від 21.06.2025 № 367 про результати службового розслідування (а.с. 46-48); листом Адміністрації ДССТ за вх. №199236-25 від 07.08.2025 (а.с. 49-50); наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 23.06.2025 №1237 про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 51, 52); листом в/ч НОМЕР_2 від 11.08.2025 №1643/12065 про повернення матеріалів відносно ОСОБА_3 (а.с. 53-55); положенням про в/ч НОМЕР_1 від 14.03.2025 №144 (а.с. 56-61); функціональними обов`язками начальника штабу в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2025 (а.с. 62, 63); наказом про призначення ОСОБА_1 на посаду від 26.02.2025 №69 (а.с. 64); рапортом ОСОБА_1 про прийняття посади та виконання обов`язків від 27.02.2025 (а.с. 65).

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що наведені докази є допустимим і достатніми на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

При ухваленні рішення суддею враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами.

Разом з тим, згідно з приписами ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Матеріалами справи встановлено, що обов`язок щодо виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 №731 щодо направлення Голові Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту клопотання для притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_2 та скерування матеріалів службового розслідування стосовно молодшого сержанта ОСОБА_3 командиру військової частини Збройних Сил України, виник у ОСОБА_1 27.02.2025, що підтверджується рапортом командиру військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2025, згідно з яким полковник ОСОБА_1 посаду та справи начальника штабу прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

22.05.2025 ОСОБА_1 дізнався про існування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 №731, про що свідчить телеграма Голові Адміністрації ДССТ щодо направлення матеріалів службового розслідування стосовно ОСОБА_2 , який перебував в розпорядженні Голови Адміністрації ДССТ, для прийняття рішення, підписана тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 22.05.2025.

У період надходження до військової частини НОМЕР_1 наказу Адміністрації ДССТ №367 від 21.06.2025 (вхідний №1857 від 22.06.2025) ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці з 16.06.2025 по 01.07.2025 та не виконував обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків (накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2025 №190 та від 30.06.2025 №217).

Таким чином, з 22.05.2025 до 15.06.2025 мав можливість забезпечити контроль за виконанням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 №731.

З урахуванням викладеного та наявних у справі матеріалів, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у даному випадку слід вважати 15.06.2025.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП надійшов до суду 29.08.2025.

Судовий розгляд справи було призначено на 15.09.2025.

08.09.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути для участі в розгляді даної справи, перебуванням у щорічній основній відпустці з 01.09.2025 до 19.09.2025 з виїздом за межі території України, бажанням особистої участі з метою надання додаткових пояснень у справі, про що було подано відповідні докази.

У період з 19.09.2025 до 03.10.2025 суддя Світлик О.М. перебувала у додатковій оплачуваній відпустці.

Судовий розгляд справи було відкладено на 06.10.2025 та у подальшому на 07.10.2025.

В силу п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Якщо на момент розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи суддею строк, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, закінчився, провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 247 п. 7, 172-15 ч. 2, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик