Справа № 583/4111/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2025 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його законного представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

11.09.2025 до суду надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за №583/4111/25, провадження №3/583/1616/25 про притягнення до відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, №583/4112/25, провадження №3/583/1617/25 за ч. 1 ст. 126 Кодексу про адміністративні правопорушення та №583/4113/25, провадження № 3/583/1618/25 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що дані адміністративні матеріали про адміністративне правопорушення стосуються однієї особи, одночасно розглядаються одним і тим же судом, суд вважає за доцільне об`єднати їх в одне провадження.

Так, ОСОБА_1 , 05.09.2025 о 21.00 год. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, керував мотоциклом Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, вчинивши ті самі дії повторно, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також ОСОБА_1 , 05.09.2025 о 21.00 год. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, керував мотоциклом Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_1 , без реєстраційних документів на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 «б» Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 05.09.2025 о 21.00 год. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, керуючи мотоциклом Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху та такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, підтвердив обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.

Законний представник неповнолітньої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні також підтвердила, що її неповнолітній син ОСОБА_1 має у своєму користуванні мотоцикл Ліфан, однак не має водійського посвідчення, до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без водійського посвідчення притягається повторно протягом року, останній раз це мало місце влітку. Також їй відомо, що того дня 05.09.2025 він керував мотоциклом без реєстраційного посвідчення.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, врахувавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його законного представника, доходжу наступного висновку.

За приписами ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.2 цієї статті.

Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, серед іншого, в реєстраційному документі на транспортний засіб, або не пред`явила електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з п. 2.1 «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Диспозиція ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає настання відповідальності за, серед іншого, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно з п. 34 Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. Лінію 1.1 перетинати забороняється.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, окрім визнання ним вини, підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №444810 від 05.09.2025, ЕПР1 №444838 від 05.09.2025, ЕПР1 №444854 від 05.09.2025; постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 04.09.2025 по справі №588/1379/25, провадження №3/588/521/25, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні 29.07.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього захід впливу у виді попередження; відеозаписом; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.09.2025; витягом з ІІПС «АРМОР» від 08.09.2025, згідно з яким ОСОБА_1 посвідчення водія не має.

Суд приймає зазначені вище докази до уваги, вважає їх належними та допустимими, будь-яких сумнівів у їх достовірності у суду не виникає.

Протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідають вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ці протоколи складено уповноваженими особами, їх форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є такими, що узгоджуються між собою, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення та зібрані у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 13Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі вчинення особами віком від 16 до 18 років адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, ст.ст. 122, 126 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років може бути застосований такий захід впливу, як попередження.

З наведеного можна зробити висновок, що застосування заходів впливу до неповнолітніх має на меті їх перевиховання та виправлення, а не покарання.

Разом з цим, попередньо за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 вже було застосовано заходи впливу відповідно до ст. 24-1 КУпАП, проте такі заходи виявилися недієвими, не виконали превентивну функцію та призвели до вчинення повторного правопорушення ОСОБА_1 .

Таким чином, у даному конкретному випадку, на переконання судді, передбачені статтею 24-1 КУпАП заходи не зможуть забезпечити виховний характер неповнолітнього та не сприятимуть завданням КУпАП, визначеним ст. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно з довідкою з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України ІІПС «Армор» за відомостями ГСЦ МВС інформація про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Разом з тим, згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові ККС ВС від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20 (провадження №51-944кмо23) cуд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. При цьому об`єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення. Тож на період дії накладеного стягнення особа, в тому числі, позбавляється потенційного права вперше отримати посвідчення на право керування транспортними засобами, оскільки її попередня поведінка вказувала на суспільну небезпечність.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка вчинила правопорушення, що створює потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, наявні правові підстави для застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 адміністративне стягнення, у виді оплатного вилучення транспортного засобу, не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

В протоколі про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР1 №279336 від 23.03.2025 вказано, що власником мотоцикла LF175-2E, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким 05/09.2025 о 21.00 год. керував ОСОБА_1 , належить ОСОБА_3 , а тому відсутні правові підстави для застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпечність та наслідки, до яких вони призвели, або могли призвести, особу порушника, його вік, стан здоров`я, ступінь вини, а також те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, проте висновків не зробив, з метою забезпечення виконання винесеної постанови, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення за правилами ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення в межах санкції статті за вказане правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу. В даному випадку призначений вид покарання відповідає тяжкості та наслідкам скоєного правопорушення, а також забезпечить недопущення скоєння правопорушень на подальше.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме (3028 грн. х 0,2) =605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 №583/4111/25, провадження №3/583/1616/25 про притягнення до відповідальності ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, №583/4112/25, провадження №3/583/1617/25 за ч. 1 ст. 126 Кодексу про адміністративні правопорушення та №583/4113/25, провадження № 3/583/1618/25 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі №583/4111/25, провадження №3/583/1616/25.

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок в прибуток держави, що підлягає сплаті на рахунок: населений пункт: СУМСЬКА ОБЛАСТЬ/М.СУМИ, отримувач:ГУК Сум.обл./Сумська обл/21081300, код отримувача:37970404, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку:UA0018001, код класифікації доходів бюджету:21081300, найменування податку:Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі), з позбавлення права керування транспортним засобом строком 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, що підлягає сплаті на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір п. 5.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КУпАП у разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко