Справа № 277/913/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 жовтня 2025 року селище Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Т.Г. Корсун, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області та Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.5 ст. 126 та ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2025 року та 03 вересня 2025 року до Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшли матеріали з протоколами про адміністративне правопорушення:

серії ЕПР 1 № 391735 від 14.07.2025 року зі змісту якого вбачається, що 14.07.2025 о 20 год. 21 хв. в с. Куліші по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 та вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року, а саме керував транспортним засобом будучи позбавлений права керування відповідно до постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26.06.2025, чим порушив п. 2.1. а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП;

№ 32 від 02.09.2025 року зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.08.2025 року становить 317164 грн, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Відповідно до постанов Ємільчинського районного суду Житомирської області від 09.09.2025 рокусправи про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.126 та ч. 1 ст. 183-1, відносно ОСОБА_1 (справи №№277/913/25, 277/1146/25) об`єднано в одне провадження, якому присвоєний єдиний унікальний номер №277/913/25 (провадження №3/277/407/25).

ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання (04.08.2025, 22.08.2025, 18.09.2025, 09.10.2025) шляхом направлення рекомендованим листом на адресу його проживання, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, судових повісток, з яких дві було вручено адресату, а дві повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

З відеозаписів доданих до протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 слідує, що останнього повідомлено про розгляд адміністративної справи у Ємільчинському районному суді Житомирської області.

Крім того, інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням на офіційному веб-сайті суду.

Суддею було вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, доказів поважності причин його неявки в судове засідання надано не було.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд їх судом, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за наявними в справі матеріалами.

Крім того, ст. 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 183-1 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

1. Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 391735 від 14.07.2025 .

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №391735 від 14.07.2025 року, довідку про адміністративне правопорушення від 14.07.2025 року в якій зазначено, про повторність вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого зокрема ст. 126 КУпАП, відеозаписи із відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського 14.07.2025, копію постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26.06.2025 по справі №277/442/24 згідно якої ОСОБА_1 притягнуто судом до адміністративної відповідальності за ч. 1. ст.122-2 та ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34000 (тридцять чотири исячі) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Посадовою особою поліції дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 5 ст. 126 КУпАП як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Судом були досліджені відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що патрульний автомобіль наздоганяє вантажний автомобіль, в цей час їм на зустріч їде ВАЗ, з відеозапису неможливо чітко розгледіти державний номерний знак автомобіля та водія, який керує даним транспортним засосом, після чого працівники поліції зупиняють вантажний автомобіль, до якого виходить поліцейський, а інший поліцейський на службовому автомобілі починає рухатися в напрямку центру населеного пункту, де біля магазину на узбіччі стоїть ВАЗ 21063 та не рухається, тобто зупинка даного автомобіля працівниками поліції на відеозаписі не зафіксована, докази того, що саме ОСОБА_1 14.07.2025 о 20 год. 21 хв. в с. Куліші по вул. Шевченка керував транспортним засобом на відеозаписах відсутні.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів керування 14.07.2025 о 20 год. 21 хв. ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21063, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року по справі №560/751/17 вказав, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

2. Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №32 від 02.09.2025

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП настає за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Обов`язковим є також обізнаність особи про пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання і наявність в неї обов`язку сплачувати аліменти.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є триваючим, тобто правопорушенням, яке почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Триваюче правопорушення припиняється або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної особи до відповідальності.

Оскільки, правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП є триваючим, датою вчинення правопорушення є певний період, який розпочинається з моменту початку виконання об`єктивної сторони, тобто першої несплати, яка входить в період заборгованості, і до дати нарахування державним виконавцем заборгованості по аліментам у сумі платежів понад шість місяців. Тобто датою вчинення правопорушення буде певний період несплати боржником аліментів.

Виходячи з диспозиції ст. 183-1 КУпАП, не має значення з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Згідно з ч. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, стверджується належними та допустимими у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами, що наявні в матеріалах справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення № 32 від 02.09.2025 року, який складений у відповідності до вимог КУпАП, містить формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення, підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та в якому ОСОБА_1 зазначив, що не сплачує аліменти у зв`язку з тим, що немає змоги зустрічатися з дітьми так, як колишня дружина ОСОБА_5 уникає його, на протязі семи років переховує дітей, відмовилася від коштів які він їй пропонував, сплачувати аліменти буде тільки у присутності дітей та при особистих зустрічах;

копією виконавчого листа № 277/169/17 виданого 15.10.2024 року Ємільчинським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 аліментну плату для утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сином ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а далі, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на дочку ОСОБА_4 , аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на сина ОСОБА_3 , до досягнення повноліття дочки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , починаючи стягнення з 23 лютого 2017 року від дня пред`явлення позову;

копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2017 року, з якої слідує, що відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 277/169/17 виданого Ємільчинським районним судом Житомирської області;

розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 02.09.2025 року, з якого слідує, що ОСОБА_1 нараховано заборгованість по аліментам станом на 02.09.2025 року в сукупному розмірі 317164,09 грн.

Відтак, з урахуванням розміру призначених аліментів, сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачено, що правопорушення тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Відповідно до ст. 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день. Суспільно корисні роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Судом при розгляді справи не встановлені обмеження, визначені ч. 3 ст. 31-1 КУпАП, адже матеріали справи не містять інформації, що ОСОБА_1 встановлювалась інвалідність першої або другої групи, останній не є чоловіком, старше 60 років.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує, що обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено, а тому з метою його виховання в дусі додержання законів України, суд приходить до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, яке буде необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного ст.401, ч. 5 ст.126,ч. 1 ст. 183, ст.ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп, які перерахувати на рахунок №UA0006757, отримувач коштів ГУК у Жит.обл/ТГ смт Ємільчине/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяТ. Г. Корсун