ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6616/25 Провадження 3/636/3483/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О. О., розглянувши матеріал, матеріал, що надійшов з Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ахтирка, Сумської області громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №699565 від 20.07.2025, який надійшов до суду 07.08.2025, 16.07.2025 приблизно о 14:10 год. за адресою: м. Чугуїв, м-н Авіатор, 139 ОСОБА_1 вигулював собаку потенційно небезпечної породи «Американський Піт-Бультерьєр» без намордника, внаслідок чого собака вкусив ОСОБА_2 за ногу, завдавши шкоду його здоров`ю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він того дня гуляв із собакою, без намордника, бо була дуже спектна погода. Собака не агресивний, але зреагував на потерпілого, бо той чи то наступив на нього, чи то зашурхотів біля собаки порожніми баклажками. Просив суд не застосовувати до нього стягнення у вигляді конфіскації собаки. Вказував, що жодних інших випадків із такою поведінкою собаки не було, в подальшому буде завжди вдягати на собаку намордника та дотримуватись правил.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що він того дня йшов по воду, побачив собаку, який був без намордника й раптово кинувся на нього. Вказував, що навряд наступив на собаку, але той міг злякатись хрусту від порожніх баклажок. Потерпілий та його законний представник в суді зазначили, що ОСОБА_1 вибачився перед ними, компенсував завдані збитки та не наполягали на суворому стягненні.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Суд, дослідивши матеріали про адміністративні правопорушення, дійшов до наступного висновку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.154 КУпАП.

Положеннями Глави 17 КУпАП взагалі не передбачена підвідомчість будь-якому органу справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3ст. 154 КУпАП.

Так, стаття 154 КУпАП діє в нинішній редакції з 08.11.2021.

До 08.11.2021 вказана стаття містила 2 частини. Склад адміністративного правопорушення, який нині охоплюється ч. 3 ст. 154 КУпАП та вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , до 08.11.2021 був передбачений ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Разом із тим, підвідомчість справ, передбачених ч. 2ст. 154 КУпАП, була та надалі продовжує бути визначена за судами першої інстанції (ст. 221 КУпАП).

Зважаючи на національне законодавство у сукупності з практикою ЄСПЛ і Комітету ООН з прав людини підтверджено, що адміністративні правопорушення, які передбачені національним законодавством України, підпадають під автономне поняття «кримінальне обвинувачення» для цілей статті 6 Конвенції та мають «кримінальний характер» в розумінні статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, і тому на них розповсюджуються гарантії права на справедливий суд і механізм захисту прав людини органами ООН.

Аналізуючи підвідомчість справ про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що законодавець не відніс підвідомчість справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП до повноважень компетентних органів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у Постанові "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.96 №9, відмова у судочинстві на підставі неясностей, неузгодженості або відсутності відповідного законодавства не допускається.

Відтак, зважаючи на те, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, за ч.2 ст. 154 КУпАП віднесено до підвідомчості суду, враховуючи склад адміністративного правопорушення та відсутності у КУпАП повноважень компетентного органу на розгляд справи за ч. 3 ст. 154 КУпАП, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону, як гарантії права на справедливий розгляд, відтак справа підлягає розгляду місцевим судом з метою забезпечення принципу доступу до правосуддя.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поетрпілого, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно ст.154 КУпАП, утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) -тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року, -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2025 серія ВАД № 699565;

- копією рапорту помічника чергового Чугуївського РУП від 16.07.2025;

- поясненнями ОСОБА_2 ;

- копією виписки №12676 із медичної карти стаціонарного хворого від 21.07.2025;

- поясненнями ОСОБА_1 ;

- копією паспорта тварини.

Таким чином суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Слід зазначити, що санкцією ч. 3ст. 154 КУпАП, передбачено додаткове стягнення у виді конфіскації тварини.

Відповідно до ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особою, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

Тобто, накладаючи адміністративне стягнення в межах ч. 3 ст. 154 КУпАП необхідно врахувати, що в матеріалах справи відсутній протокол опису тварини, яка підлягає конфіскації, матеріали справи не містять жодних відомостей про огляд та вилучення тварини - собаки, місця та особи (організації) у якої перебуває тварина, відсутність відповідних документів перешкоджає виконанню судового рішення в частині конфіскації тварини.

Крім того, положеннями ст. 265-5 КУпАП передбачено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1,89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про тимчасове вилучення собаки у ОСОБА_1 .

Крім того, вилучення собак у їх господаря (конфіскація) позбавить їх належної турботи, що можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною. Тобто передбачене частиною третьою ст. 154 КУпАП покарання у виді конфіскації тварин не відповідає суспільній значимості порушення.

Відтак, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя враховує вищенаведені міркування, а також характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обтяжуючих обставин, наявність обставин, що пом`якшуюють стягнення, а саме щире каяття особи, відсутність претезій до нього з боку потерпілого та його закуонного представника, добровілдьне відшкодування особою завданих збитків, застосовує до правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 3ст. 154 КУпАП, у виді штрафу без конфіскації тварини.

Таке адміністративне стягнення, на переконання суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і є необхідним для попередження допущення ним нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суддя вважає доцільним накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI зі змінами та доповненнями суд стягує з правопорушника судовий збір.

Керуючись ст. ст. 33, 40 1, 173-2, 221, 283 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 р. № 3674-VI, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.154 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп. (р р/р № UA0020651, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Чугуїв/21081100, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів державного бюджету: 21081100), без конфіскації тварини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь держави (р/р №UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто у грошовому виразі 3400.00 грн. (три тисячі чотириста гривень); витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги на постанову до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її проголошення,

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. О. Золотоверха