П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/1005/25

Провадження №3/377/338/25

07 жовтня 2025 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.09.2025 серії ВАВ № 933595 25 серпня 2025 року, о 16 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 за допомогою телефонного зв`язку вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, образах, приниженні, залякуванні, криках, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами статті 268 КУпАП, то справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне зробити такий висновок.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами частини 1 статті 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано:

- письмову заяву ОСОБА_2 від 26.08.2025, в якій вона просила притягнути до адміністративної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, які виразились в образах, принижуванні, залякуванні, криках, нецензурній лайці, зверхньому ставленні, внаслідок чого він завдає шкоду її психологічному та психічному здоров`ю;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 26.09.2025, згідно з якими вона проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , дочкою від першого шлюбу ОСОБА_4 , 2017 року народження, та сином ОСОБА_5 , 2022 року народження. ОСОБА_1 є батьком її дочки ОСОБА_6 . Рішенням Енергодарського районного суду Запорізької області шлюб між нею та ОСОБА_1 розірваний у 2020 році. 25 серпня 2025 року, близько 16:00, під час розмови по телефону її дочки ОСОБА_6 зі своїм батьком, останній почав робити дочці зауваження, що вона не вітається з його теперішньою дружиною, наполягав на повазі до останньої та спонукав дочку до спілкування зі своєю дружиною, але ОСОБА_6 була проти цього, що ОСОБА_1 не влаштовує. Оскільки ОСОБА_6 була засмучена та незадоволена після розмови з батьком, вона йому зателефонувала та попросила більше не торкатися цієї теми, тому що це впливає на психологічний стан дитини. Але ОСОБА_1 почав психологічно тиснути на неї, висловлювався нецензурною лайкою, кричав, погрожував, що забере дитину, принижував її та її чоловіка. Коли вона поклала слухавку, він знову зателефонував та продовжив тиснути на неї психологічно. Внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана шкода її психологічному та психічному здоров`ю, погіршився загальний стан, з`явилась тривога, вона почала хвилюватися за своє життя, оскільки боїться його і не розуміє його подальших дій;

- письмові пояснення ОСОБА_7 від 12.09.2025, згідно з якими 25 серпня 2025 року, близько 16:00, вона перебувала вдома у ОСОБА_2 . В її присутності остання зателефонувала колишньому чоловіку ОСОБА_1 для вирішення питання стосовно їхньої спільної дочки, але ОСОБА_8 почав вчиняти відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: висловлювався нецензурною лайкою та ображав, чим вчинив правопорушення;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 13 вересня 2025 року, відповідно до яких 25 серпня 2025 року, близько 16:00, йому зателефонувала його колишня дружина ОСОБА_9 стосовно спільної дочки та почала погрожувала тим, що звернеться із заявою до виконавчої служби щодо нього, тому він висловився нецензурною лайкою та поклав слухавку. При цьому він не погрожував ОСОБА_2 та не залякував її. В той час він перебував на бойовому завданні, оскільки є військовослужбовцем;

- письмові пояснення ОСОБА_10 , з яких вбачається, що вона була присутня під час телефонної розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Спочатку ОСОБА_1 зателефонував їй, а потім до їхньої розмови додав ОСОБА_2 , тому вони утрьох перебували на конференцзв`язку. Спочатку розмова була спокійна, але коли ОСОБА_1 запропонував дочці ОСОБА_6 пожити з ним, ОСОБА_2 підвищила тон та почала погрожувати ОСОБА_1 зверненням до різних органів. Після цього ОСОБА_1 вжив нецензурну лексику та поклав слухавку. Жодних погроз та залякувань зі сторони ОСОБА_11 на адресу ОСОБА_2 не було;

- скріншоти з екрану мобільного телефону із зазначенням вихідного та вхідного дзвінків;

- копія рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року, відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 ;

- копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 за адресою фактичного місця поживання: АДРЕСА_4 ;

- копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідно до якого ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батько- ОСОБА_1 , мати- ОСОБА_12 ;

- копія посвідчення серії НОМЕР_2 , видане ГУ Національної гвардії України на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № , згідно з якою ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

- копію паспорта громадянина України № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП настає виключно за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні ЄСПЛ «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України», «Швидка проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків». Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи та при наданні оцінки доказам необхідно застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до пункту 10 частини першої статті 7, статті 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Конституції України.

Згідно зі статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 25 серпня 2025 року, о 16 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 за допомогою телефонного зв`язку вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, образах, приниженні, криках, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 25.08.2025 вона зателефонувала колишньому чоловікові після його розмови з дочкою та попросила не підіймати у розмові з дитиною тему щодо його теперішньої дружини, так як це погано впливає на психологічний стан дитини. ОСОБА_1 під час розмови відразу почав психологічно тиснути на неї, висловлюватися нецензурною лайкою, кричав, погрожував, що забере дитину, принижував її та її чоловіка

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_7 , вона була присутня при тому, коли ОСОБА_2 зателефонувала своєму колишньому чоловікові, щоб вирішити питання стосовно їхньої спільної дочки.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , яка запевняє, що знаходилася на конференц зв`язку коли відбувалася розмова між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які вели розмову стосовно своєї дочки та можливості тимчасового проживання з батьком, а отже вирішували питання участі батьків у вихованні спільної дитини, вони не заперечують, що ОСОБА_1 виразився нецензурною лайкою після того, як ОСОБА_2 підвищила голос та почала погрожувати зверненням у відповідні органи.

Із доданих до протоколу документів слідує, що між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу питання участі батьків у вихованні спільної дитини, який відбувся у телефонній розмові, ініціатором якої спочатку була сама ОСОБА_2 .

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Дії, вчинені ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 в межах цього конфлікту не вказують на вчинення ним того виду насильства, який визначений в диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що такі дії призвели до настання для потерпілої наслідків, вказаних у цій статті, матеріали справи не містять. В заяві ОСОБА_2 та в її письмових поясненнях не зазначено, в чому саме полягали образи і приниження з боку ОСОБА_1 .

За вказаних обставин інші додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази не є достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року Суд зазначив, що у випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відтак, враховуючи обставини справи, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин необхідно закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173- 2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 279, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич