Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 3/641/1663/2025Справа №: 641/5862/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Кожихова Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності,

адвоката Головачиш Ю.О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2025 до Слобідського районного суду міста Харкова надійшов для розгляду адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП

В судовому засіданні, яке відбулося 30.09.2025, ОСОБА_1 свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та залишенні місця події не визнав. Повідомив суду, що не здійснював наїзду на пішохіда, в той час перебував вдома, за кермом транспортного засобу не був, що можуть підтвердити свідки, яких просив викликати в судове засідання. Повідомив, що про факт наїзду на пішохіда йому стало відомо лише після того, як приблизно о 20 годині ввечері 09.07.2025 до його місція мешкання приїхали співробітники поліції, які повідомили, що ОСОБА_2 вказала на нього як на винуватця ДТП.

Адвокат Головачиш Ю.О. надала заперечення на протокол у справі про адміністративне правопорушення, в яких зазначила, що долучені до протоколів про адміністративне правопорушення працівниками поліції документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Наголошувала на тому, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними доказами. Всі сумніви щодо доведеності вини мають трактуватися на користь особи, що притягується до відповідальності. Враховуючи принцип невинуватості особи, яка притягується до відповідальності, стверджує про відсутність обгрунтованих підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ним адміністративних правопорушень.

В судовому засідання, яке відбулося 11.09.2025, потерпіла ОСОБА_2 повідомила суду, що неї був здійснено наїзд за обставин вказаних у протоколі та саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в той момент. Місце дорожньо-транспортної пригоди останній залишив. Після цього вона виклика швидку допомогу та поліцію, які за її вказівками та вказівками очевидців розшукали ОСОБА_1 та склали на нього протокол. Зазначила, що повідомлені нею обставини можуть підтвердити свідки, яких вона також просить викликати до суду.

Суд задовольнив вказані клопотання щодо виклику свідків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, суд дійшов такого висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Стаття ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 408948 від 01.08.2025, 09.07.2025 о 17 год 55 хв за адресою м. Харків, вул. Манюшка, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 , не був уважним за кермом, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохіда ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 2.3.б, п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 408958 від 01.08.2025, 09.07.2025 о 17 год 55 хв за адресою м. Харків, вул. Манюшка, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

З протоколу огляду місця дороржньо-транспортної пригоди та долученої до нього схеми не можливо встановити безпосередньо місце вчинення ДТП. Вказано про те, що автомобіль має деформацію лівого переднього диску, пошкодження переднього бамперу ліворуч, водночас відсутні відомості про те, що коли саме виникли ці пошкодження.

До суду долучено фото транспортного засобу CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 , огляд яких не дав можливості суду оцінити будь-які пошкодження транспортного засобу.

Отже, наявні протокол огляду місця події, схема та фототаблиці не підтверджуть достаменно той факт, що автомобіль CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 09.07.2025 отримав механічні пошкодження за обставин вказаних у протоколі.

З рапорту поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП ДПП капрала поліції Резвана М.О. вбачається, що під час несення служби його група отримали виклик про ДТП з потерпілим за адресою: м. Харків, вул. Манюшка,12. Прибувши на виклик за цієї адресою було виявлено бригаду екстренної медичної допомоги та потерпілу ОСОБА_2 . Було виявлено свідка, який повідомив, що бачив як водій у нетверезому стані скоїв наїзд на потерпілу, а також повідомив, що знає, де проживає даний чоловік. Обстеживши прилеглу територію було виявлено т.з. CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 , з пошкодженнями, після чого піднявшись до квартири, про яку вказали свідки, було виявлено громадянина, який за описом свідків був схожий на особу водія, що здійснив наїзд, а саме ОСОБА_1 . Свідок від надання пояснень відмовився.

З досліджених матеріалів справи, суд встановив, що ані протокол, ані інші долучені до нього документи прямо не підтверджують факт наїзду на ОСОБА_2 особою, вказаною у протоколі. До матеріалів справи не долученого фото, відеофіксацію факту вчинення ДТП, або інших доказів які прямо, чи опосередковано вказають саме на ОСОБА_1 як на винуватця ДТП.

Тобто, на приналежність ОСОБА_1 до описаних в протоколі подій вказує лише потерпіла ОСОБА_2 . Жодних пояснень свідків, які були очевидцями ДТП, до протоколу не долучено.

В свою чергу ОСОБА_1 категорично не погоджується з обставинами, викладеними у протоколі, вказує на те, що не здійснював наїзду на пішохіда, в той час перебував вдома, за кермом транспортного засобу не був, що також можуть підтвердити свідки.

Суд надав можливість як ОСОБА_1 , так і потерпілій ОСОБА_2 підтвердити свої аргументи та версію подій шляхом виклику до суду свідків, які, на їх думку, можуть підтвердити ті обставини, на які вони посилаються.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив суду, що він є колегою по роботі з ОСОБА_1 , в той день вони разом поверталися з рейсу. ОСОБА_1 почував себе недобре, тому попросив його відвезти додому. Вони на транспортному засобі CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_2 заїхали до ОСОБА_4 , яка з ним разом мешкає, та всі разом приїхали до місця мешкання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . Приблизно до 17 год. 20 хвилин він залишив місце мешкання ОСОБА_1 та поїхав у своїх справах.

Суд зазначає, що вказані показання свідка ані не спростовують, ані не підтверджують обставини, викладені у протоколі, адже по хронології часу дорожньо-транспортна пригода відбулася о 17 год. 55 хв., а свідок ОСОБА_3 в той день перебував за місцем мешканн ОСОБА_1 до 17 год. 20 хвилин.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що мешкає разом із ОСОБА_1 . Підтвердила ті обставини про які повідомив свідок ОСОБА_3 . Також повідомила суду, що після 17 го.д. 20 хвилин 09.07.2025 весь час перебувала із ОСОБА_1 в квартирі за АДРЕСА_1 , підтвердила, що ОСОБА_1 з квартири не виходив, за кермо не сідав, почував себе погано. Про обставини, викладені в протоколі дізналася лише після того, як приблизно о 20 годині ввечері 09.07.2025 до їх місця мешкання приїхали співробітники поліції, які повідомили, що ОСОБА_2 вказала на нього ОСОБА_1 як на винуватця ДТП. Раніше із ОСОБА_2 знайома не була.

Водночас потерпіла ОСОБА_5 у наступні судові засідання не з`явилася, допитати свідків, які б могли підтвердити ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 , суд об`єктивно позбавлений можливості, незважаючи не неодноразові спроби викликати потерпілу в судові засідання.

При цьому суд ураховує, що в матеріалах, долучених до протоколу, також відсутні відомості про будь-яких свідків, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідженням матеріалів справи, також встановлено, що ОСОБА_2 звернулася за отриманням медичної допомоги 09.07.2025 о 19 год. 20 хвилин, а часом вчинення ДТП в протоколі зазначено 17 год. 55 хв, тобто зі спливом більше ніж 1,5 годин. При цьому за результатами огляду їй було встановлено такій діагноз: забій, садна лівого гомілкостопного суглобу, алкогольне сп`яніння.

Отже, в матеріах справи відсутні докази, які достаменно підтверджують факт вчинення наїзду на пішохіда ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 та взагалі сам факт наїзду, при цьому показаннями свідка, який був попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, підтверджується ті обставини та версія подій, про яку зазначив ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Відповідно до судової практики ЄСПЛ «доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягується до відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність обгрунтованих підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ним адміністративних правопорушень за обставин, вказаних у протоколі серії ЕПР1 № 408948 від 01.08.2025 та протоколі серії ЕПР1 № 408958 від 01.08.2025.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44-3,247,252,280,283285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Слобідський районний суд міста Харкова.

СуддяГ. В. Кожихова