Справа № 496/2744/25
Провадження № 3/496/1836/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м.Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Касьяненко А.О.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Розенбойм Ю.О., відеоконференція,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли від ДПП УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2025 року водій ОСОБА_1 о 14:40 год. на трасі М05 Одеса-Київ (Одеський район, колишній Біляївський) Одеської області 452 км.+800 м, керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Getta, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає дійсності, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис.

В судовому засіданні представляючи інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Розенбойм Ю.О. підтримав раніше заявлену письмову позицію стосовно закриття провадження у справі, посилаючись на обставини викладені в ній. Обґрунтовуючи свою позицію крім іншого акцентував увагу суду, що молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_2 , та станом на 26.04.2025 року дійсно був залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану у зв`язку з чим була наявною потреба із пересування територією України, а саме територією Одеської області. Вказані факти підтверджені листом в/ч НОМЕР_2 від 26.05.2025 року. Огляд військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння регламентовано статтею 226-1 КУпАП.

Під час проведення огляду військовослужбовця ЗСУ на стан сп`яніння застосування спеціальних технічних засобів, як то відеозапису, є обов`язковим, та такий відеозапис має проводити саме «уповноважена посадова особа, яка проводить огляд», та вказана особа має бути уповноважена начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312412 від 26.04.2025 року був складений працівником Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 . Так само, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.04.2025 року на - складено інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Чумаком К.Г. Отже, відповідна посадова особа, уповноважена начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах - до складання вказаних документів та відеозапису не залучалася. Також ОСОБА_1 при складанні зазначених вище документів та відеозапису не було роз`яснено вказаних положень Порядку № 32.

З огляду на вищевикладене, вважає, що огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням процедури, а вказані вище документи, слід вважати недійсними. В силу допущених порушень, а саме, того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, вважає, що провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши позицію адвоката Розенбойм Ю.О., дослідивши матеріали справи, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даної справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП, слід зазначити наступне.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо надання працівникам поліції інформації про виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби (перебування у відрядженні, виконання наказу, виконання державних обов`язків тощо) або ж прямування зі служби/на службу або повернення до місця служби під час керування транспортним засобом автомобілем Volkswagen Getta, номерний знак НОМЕР_1 26.04.2025 року о 14:40 год. на трасі М05 Одеса-Київ (Одеський, колишній Біляївський район) Одеської області 452 км. 800 м., також відсутні відомості про те, що це військовий транспортний засіб.

Окрім цього, відповідальність водія за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначене адміністративне правопорушення відноситься до адміністративних правопорушень на транспорті у сфері безпеки дорожнього руху. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений саме ст. 266 КУпАП і такого порядку поліцейський дотримався.

Відповідно до ч. 3 ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Таким чином, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст.266-1КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП.

Слід окремо звернути увагу, що наведені адвокатом позиції Одеського апеляційного суду не є аналогічними даній, і фактично стосуються в своїй більшості порушень військовослужбовців , відповідальність за які передбачені ст. 172-20 КУпАП.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є водієм, а тому огляд на стан сп`яніння вірно проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Натомість факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Крім цього, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий (не в стані наркотичного сп`яніння) водій чи ні, і відмова пройти огляд фактично прирівнюється до визнання своєї провини.

Факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи з якого вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Зазначений відеозапис відтворює фактичні обставини справи, обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі та складання протоколу, а тому долучений до матеріалів справи відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, у зв`язку з чим суд вважає вказаний відеозапис належним та допустимим доказом у справі.

ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановленими нормами чинного законодавства.

Щодо прохання сторони захисту не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Аналіз змісту санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). У такому випадку, суд у межах його повноважень, не наділений правом накладати стосовно водія лише стягнення у виді штрафу, оскільки санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною.

Безальтернативність стягнення спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

У даному випадку, з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху (водіїв, пішоходів, велосипедистів, власності третіх осіб) і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Такий висновок на думку суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Доводи адвоката Розенбойм Ю.О., що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом є необґрунтованими, оскільки вони не спростовують відмови від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є підставою для притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312412 від 26.04.2025 року, адмінпротоколом БДР 049686, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.04.2025 року, дослідженим відеозаписом, згідно якого встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено з довідки старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області ДПП Зінов`євої В. ОСОБА_1 отримано посвідчення водія категорій А, В (посвідчення водія НОМЕР_3 ).

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, а також, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають з ознаками стану сп`яніння та їх відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння прирівнюється до керування транспортним засобом у стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, а тому з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень, суд вважає, що достатнім видом адміністративного стягнення для нього є штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд переконаний, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Вирішуючи питання про звільнення або стягнення судового збору з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, для правильного застосування норм п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб.

Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Законом не передбачено звільнення від сплати судового збору на правовідносини, що виникають із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Військовослужбовець, який вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не звільняється від сплати судового збору. Звільнення від сплати судового збору для військовослужбовців передбачено лише у випадках, пов`язаних з виконанням ними військового обов`язку, або у справах, що стосуються захисту їхніх прав, які виникли внаслідок виконання ними службових обов`язків. Відмова від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, це є особистим (приватним) правопорушенням, не пов`язаним з виконанням військових обов`язків, оскільки не є ні виконанням військового обов`язку, ні пов`язаним з виконанням службових обов`язків, а тому відсутні підстави для звільнення військовослужбовців від сплати судового збору за розгляд справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Ураховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 є особою, яка притягається до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий збір у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП належить сплаті на загальний підставах, а тому суд не вбачає підстав для його звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-284, 287-288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

На підставі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Горяєв

З урахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які на лікарняному, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження, тому з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку складання повного тексту рішення суду, яке було виготовлено 07 жовтня 2025 року.