09.10.2025 Єдиний унікальний номер № 331/5359/25
Провадження № 3/331/1916/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 426125 від 06.09.2025 р.: « ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у період часу з 20 год. 00 хв. 04.09.2025 р. по 19 год. 05.09.2025 р. не перебував вдома у нічний час без поважних причин та був залишений без належного нагляду з боку батьків, таким чином ОСОБА_1 порушила п.2 ст.150 СК, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП».

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але не заперечувала, що з сином стався цей інцидент.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Частиною 2 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додані:

-рапорт чергового ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо викрадення у неповнолітнього ОСОБА_2 планшета «Леново»,

-інформаційна довідка інспектора СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо викрадення у неповнолітнього ОСОБА_2 планшета «Леново»,

- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

-копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 ,

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

У протоколі про адміністративне правопорушення ВАД № 426125 від 06.09.2025 р. у графі «Чи притягався до адміністративної відповідальності» зазначено, що «притягалась за ч.1 ст.184 КУпАП, ВАВ № 4180 від 23.01.2025 р., стягнення - попередження.

Відповідно до положень ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення,

передбачені ч.1 ст.184 цього кодексу, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Зі змісту протоколу не вбачається яким органом ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, копія відповідного рішення (постанова) не долучена до протоколу про адміністративне правопорушення.

Санкцією ч.1 ст.184 КУпАП передбачено покарання у вигляді попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, фабула інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не містить посилання на вчинення нею правопорушення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

У справі «Карелін проти Росії» є недопустимим з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,суддя вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, не доведені належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.184, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язкуз відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Є.В. Стратій