Номер провадження: 33/813/1905/25
Номер справи місцевого суду: 503/701/25
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року

встановив:

Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 травня 2025 року о 21 год 35 хв

ОСОБА_1 , по вул. Шевченка в с. Писарівка Подільського району Одеської області, керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що:

- поліцейськими фактично було проведено адміністративне затримання, однак не cкладено протокол, як того вимагає ст. 261 КУпАП, не повідомлено родичів або центр безоплатної правової допомоги, не надано можливості скористатись правничою допомогою свого адвоката, не роз`яснено права відповідно до ст.268 КУпАП, а також ст.59, 63 Конституції України;

- відеозаписи мають фрагментарний характер, не є безпереревними, що суперечить вимогам Інструкції МВС №1395 від 07.11.2015 року. Відеозапис не дозволяє в повній мірі ідентифікувати обстановку або підтвердити стан сп яніння;

- посилання суду на «фактичну відмову» від огляду є припущенням, не підтвердженим достовірними доказами.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови суду він отримав під розписку лише 02 вересня 2025 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 06 жовтня 2025 року засобами електронного зв`язку подав заяву у якій просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 6ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 13 серпня 2025 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 14 серпня 2025 року і закінчився 25 серпня 2025 року.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , останній копію оскаржуваної постанови отримав 02 вересня 2025 року, з апеляційною скаргою звернувся 12 вересня 2025 року, отже, за таких обставин апеляційний суд вважає, що апелянту потрібно поновити строк на апеляційне оскарження.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечується факт керування ним транспортним засобом у часі та місці, зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення, як і те, що обставини складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення фіксувалося правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що: відеозаписи мають фрагментарний характер, не є безпереревними; факт його відмови від проходження огляду не підтверджений достовірними доказами; під час оформлення адміністративних матеріалів, поліцейськими допущено ряд порушень вимог законодавства.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив із того, що його вина у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, рапортом поліцейського та відеозаписами, що містяться у матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330630 від 14 травня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , правоохоронцями зафіксовано, що: «14 травня 2025 року о 21:35 год в с. Писарівка, вул. Шевченка, водій керував транспортним засобом за зовнішнім станом в стані алкогольного сп`яніння, а саме мав характерний запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірливу мову. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР».

Від підписання зазначеного вище протоколу, отримання його копії, а також надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що відповідно до ч.3 ст. 256 КУпАП, поліцейським зроблено відповідні записи.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи убачається, що правоохоронцями зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким у поліцейського виникла підозра щодо ймовірного вживання водієм алкогольних напоїв. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 неодноразово відмовився (21:35:54, 21:35:57, 21:37:17, 21:37:56 час вказаний на відеозаписі). При цьому поліцейським роз`яснено водієві, що у разі відмови від проходження огляду, стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням вимог п.2.5 ПДР. Також правоохоронцями запропоновано водієві надати письмові пояснення на що він відмовився. З відеозаписів також убачається, що ОСОБА_1 неодноразово пропонував поліцейським вирішити питання у позапроцесуальний спосіб у чому йому було відмовлено.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом, поліцейськими підставно складено відносно

ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань апелянта на недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта на те, що відеозаписи, що містяться у матеріалах справи мають фрагментарний характер та не є безперервними апеляційний суд відхиляє, оскільки долучені до матеріалів справи відеозаписи за своїм обсягом та повнотою відповідають критерію достатності для встановлення істини у справі, якими, зокрема, зафіксовано події, за яких зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а також те, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Аргументи апелянта про те, що відеозаписи не дозволяють у повній мірі ідентифікувати обстановку або підтвердити стан сп`яніння апеляційний суд відхиляє, оскільки ці твердження цілком спростовуються відеозаписами, які дають можливість надати оцінку обставинам за яких стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 2.5 ПДР, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому є безпідставними посилання апелянта на те, що відеозаписи не дають можливість підтвердити стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що усупереч ст. 261 КУпАП поліцейськими не складено протокол адміністративного затримання є необґрунтованими, оскільки у даному конкретному випадку правоохоронцями на застосовувався такий захід забезпечення, як адміністративне затримання, тому у поліцейських не виникало обов`язку складати відповідний документ, повідомляти родичів апелянта або центр безоплатної правової допомоги.

Твердження апелянта про те, що йому не було надано можливості скористатися правничою допомогою адвоката не заслуговують на увагу, оскільки з відповідним клопотанням (щодо надання можливості звернення за правничою допомогою до захисника) до правоохоронців ОСОБА_1 не звертався, питання про виклик захисника на місце події не порушував.

Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтована.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до

ст. 252КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття провадження справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Кодимського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко