Справа № 357/6751/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2025 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області БПП у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, батальйон № 1, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, водія військова частина НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

23 квітня 2025року о 23 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 , в Київській області, м. Біла Церква повул. Січневий прорив, 42, керував транспортним засобом, електросамокатом «Ninebot Max G30 E2», без державного реєстраційного номеру з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер», ARLM-0401, результат 0.64% проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 12.09.2025 року ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 23.04.2025 року він перебував у сусіда, де випив дві банки пива. Після чого на електоросамокаті їхав додому по тротуару і його зупинили працівники поліції, які повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, нащо він повідомив, що електросамокат не є транспортним засобом, що він не знав, що не можна керувати електросамокатом після вживання спиртного. Працівники поліції запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння, нащо він погодився та пройшов огляд. Зазначив, що працівники поліції зняли бодікамеру відвели його в сторону на повідомили, що йому краще відмовитися від огляду в медичному закладі, що відмова від огляду не є визнання винуватості, тому він і відмовився їхати до медичного закладу. Категорично ствердив, що електросамокат не є транспортним засобом.

Представник ОСОБА_1 адвокат Малиневський П.П. в судовому засіданні 12.06.2025 року заявив клопотання про зупинення розгляду справи до звільнення ОСОБА_1 з військової служби Збройних Сил України. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2025 року в задоволенні клопотання було відмовлено. 12.09.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Малиневський П.П. заявив клопотання про направлення матеріалів справи на дооформлення у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутні точні дані електричного самоката, яким керував ОСОБА_1 , оскільки зазначена модель має кілька різних модифікацій. У протоколі вказано модифікацію «030», тоді як у рапорті поліцейського зазначено «в30 Е2». Крім того, у матеріалах справи відсутня інформація про технічні характеристики електричного самоката, які б дозволили достеменно встановити, що для керування ним необхідне посвідчення водія. Разом із тим, суд вважає, що посилання адвоката на дані обставини , не є підставою для направлення матеріалів справи на до оформлення,у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що клопотання про направлення матеріалів справи на дооформлення не підлягає задоволенню.

Представник ОСОБА_1 захисник Малиневський П.П. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, щовідповідно до ч. 3 ст. 35 цього Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у статті. Однак, як убачається з матеріалів справи, ця вимога поліцейським виконана не була: про конкретну причину зупинки транспортного засобу водія не поінформовано, детального опису підстав із посиланням на конкретний пункт ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не наведено. У роздруківці чека з приладу «Drager» зазначено дату народження особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як дата народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, номер тесту не зазначено ні в протоколі, ні в будь-якому іншому документі матеріалів адміністративної справи, вважає даний документ не допустимим доказом у справі. Зазначив, що з наявного відеозапису вбачається, що поліцейський знімає нагрудну камеру та ставить її на поліцейський, після чого спілкується з ОСОБА_1 поза межами звукозапису камери, що суперечить вимогам пунктів 4. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026. Під час спілкування без фіксації розмови поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у разі позитивного результату тесту краще відмовитися від поїздки до медичного закладу, оскільки у м. Біла Церква такі огляди нібито не проводяться, і доведеться їхати за межі міста до однієї з районних лікарень. При цьому він додав, що відмова від поїздки до лікарні не є визнанням вини, адже остаточне рішення ухвалюватиме суд. Крім того, поліцейський під час передачі ОСОБА_1 примірника протоколу повторно повідомив, що підписання протоколу не є визнанням вини. Вважає, що з боку поліцейських мало місце провокування адміністративного правопорушення, оскільки погодження з результатами тестування на місці зупинки та відмова від подальшого проходження огляду в закладі охорони здоров`я фактично створили для ОСОБА_1 ситуацію закінченого правопорушення. Крім того, в матеріалах справи відсутні точні дані щодо електричного самоката, яким керував ОСОБА_1 , оскільки зазначена модель має кілька різних модифікацій. У протоколі вказано модифікацію «G30», тоді як у рапорті поліцейського зазначено «G30 Е2», також у матеріалах справи відсутня інформація про технічні характеристики електричного самоката, які б дозволили достеменно встановити, що для керування ним необхідне посвідчення водія. Це є істотним, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Що стосується посилання у рапорті поліцейського на положення Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» та на постанову Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22, вважає, що вони не є релевантними.

Дія зазначеного Закону відповідно до ст. 2 поширюється лише на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та не регулює сферу дорожнього руху чи безпеки дорожнього руху. Він також не визначає прав, обов`язків і відповідальності учасників дорожнього руху. Відносини у цій сфері регулюються виключно Законом України «Про дорожній рух» та прийнятою на його виконання постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху».

За клопотанням строни захисту про виклик в судове засідання працівників поліції, які складали матеріали справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи було відкладено на 03.10.2025 року.

03.10.2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка, причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляд справи не надходило. Також в судове засідання не зявився адвокат Малиневський П.П. через електронну адресу надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив закрити справу щодо ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні 03.10.2025 року сержант поліції ОСОБА_2 пояснила, що 23.04.2025 року під час патрулювання було виявлено транспортний засіб, а саме електросамокат, який хаотично, петляючи рухався по дорозі. Даним транспортним засобом керував ОСОБА_1 . Після зупинки, під час спілкування та перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, останній не заперечував, що вживав спиртні напої. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, нащо останній погодився, пройшов огляд, з результатом погодився, від проходження огляду в медичному закладі відмовився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким останнього було ознайомлено. Ніхто не відмовляв ОСОБА_1 їхати до медичного закладу, навпаки йому пропонували проїхати до медичного закладу, однак останній відмовився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по дорозі. Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції повідомляють останньому, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, назвали ознаки, нащо останній повідомив, що виживав слабоалкогольний напій «Рево» та трохи пива. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, нащо останній погодився, пройшов огляд, результат 0.64% проміле, з результатом огляду ОСОБА_3 погодився, від проходження огляду в медичному закладі відмовився. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким останнього в подальшому було ознайомлено.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , позицію захисника Малиневського П.П., пояснення працівника поліції Говоровську В.А., дослідивши висновок газоаналізатора Алкотест 7510, тест № 1311, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 0.64 % проміле, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 23.04.2025 року, акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження представника ОСОБА_1 , - адвоката Малиневського П.П. про неповідомлення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу та ненадання поліцейськими доказів на місці зупинки про порушення ним правил дорожнього руху є безпідставними, оскільки вказана обставина не впливає на винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи представника ОСОБА_1 , - адвоката Малиневського П.П. про те, що у роздруківці чека з приладу «Drager» зазначено дату народження особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як дата народження ОСОБА_1 12.04.1995 року також не впливає на винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який не заперечував, що його зупинили працівники поліції, він проходив огляд та погодився з результатами Драгеру, про що на роздруківці поставив свій підпис.

Відповідно до відеозапису працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, нащо останній погодився, пройшов огляд, результат 0.64% проміле.

Вказані обставини не заперечуються і самим ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_1 та адвоката Малиневського П.П. про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі оскільки працівники поліції спровокували його на відмову, не підтверджується жодними доказами у справі, а тому суд розцінює їх такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.03.2023 (справа № 127/5920/22, провадження № 61-10553св22) використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО