Справа № 289/375/25
Номер провадження 3/289/258/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані в матеріалах справи відсутні, РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , Військовослужбовець ВЧ НОМЕР_2 , посада старший солдат,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.02.2025 року, серії ЕПР1 № 254243, гр. ОСОБА_1 , 23.02.2025 року о 00 год. 02 хв., в с. Мала Рача по вул. Шевченка 68, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, відмова зафіксована на портативний відеореєстратор поліцейського 858768. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Тому судом були вжиті заходи для забезпечення останнього права на участь у судовому засіданні, його відсутність як порушника, відповідно до ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Тому, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Свою участь ОСОБА_1 забезпечив через представника - адвоката Борсуківську К.О., яка в судове засідання з`явилася, та клопотала в судовому засіданні про закриття вказаної справи. Зазначила, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження його вини, порушенні вимоги ст. 268 КупАП. Вказала, що порушенна процедура огляду на стан сп`яніння, так як ОСОБА_1 не пропонували їхати в лікарню, також, наявне в матеріалах справи, направлення на огляд не містить часу його складання та ОСОБА_1 не було оголошено змісту протоколу. А також, підтримала подане нею до суду письмове клопотання про закриття справи, в якому окрім іншого зазначила, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому правопорушенні не визнає, оскільки поліцейським було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, передбачену ст. 266-1 КУпАП, так як, проведення огляду військовослужбовця за вказаною нормою за відсутності уповноваженого співробітника ВСП призводить до недійсності результатів такого огляду. Зазначила, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем і в той вечір перебував у службовому відрядженні та командир дозволив йому заїхати додому, провідати рідних, переночувати. Захисник також зазначає в своєму клопотанні, що час зафіксований на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не узгоджується з відомостями про дату і час керування водієм транспортним засобом та взагалі відеозапис є неповним. Вказує на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані крайньої необхідності, з перевентивною метою, так як його бабусі було погано і він їздив до неї, щоб знайти та дати ліки, а так як їх будинки розташовані на одній вулиці, останній вважав, що встигне повернутися до комендантської години. Та саме в той час була оголошена повітряна тривога і ОСОБА_1 прямував до укриття, однак, в той момент його зупинили працівники поліції, наразивши ОСОБА_1 та його пасажира на небезпеку. Тому, так як вказані докази, які містяться в матеріалах справи не дають підстав вважати, що вина останнього доведена, адвокат Борсуківська К.О., підтримала свою позицію, щодо закриття справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На уточнюючи запитання суду, захисник - адвокат Борсуківська К.О., відповіла: що постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не оскаржували, так як останній сплатив штраф одразу; ОСОБА_1 не надав їй доказів того, що в тей день перебував у службовому відрядженні.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан наркотичного сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», про що водія було проінформовано працівником поліції, зокрема за порушення п. 2.9 "в" ПДР України, що стверджується наявною в матеріалах справи копією постанови серії ЕНА №4131183 від 23.02.2025 року.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів також вбачається, зокрема те, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, а також те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Натомість, просив працівників поліції виключити бодікамеру, що свідчить про обізнаність останнього щодо відповідальності за вказане адміністративне правопорушення та про намагання ним уникнути даної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України не визнав.

Однак, доводи ОСОБА_1 та його представника - адвоката Борсуківської К.О., викладенні у вище вказаному клопотанні суд оцінює критично, оскільки сприймає такі доводи як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, та які спростовуються зібраними доказами по справі, а саме: відеозаписом з камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування зазначеним транспортним засобом, а також з якого вбачається і те, що працівником поліції останньому було оголошено ознаки сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, було роз`яснено і наслідки відмови від проходження такого огляду; копією постанови серії ЕНА №4131183 від 23.02.2025 року; та самим протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №254243 в якому містяться власноручні підписи ОСОБА_1 , зокрема: в п. 12 протоколу, щодо місця розгляду справи, в п. 13 протоколу, щодо роз`яснення останньому його прав та обов`язків, в п. 16 протоколу, щодо отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, в п. 18 протоколу, щодо ознайомлення останнього зі змістом протоколу та отриманням його копії, тощо.

Суд не приймає до уваги особисте трактування адвокатом Борсуківською К.О. в своєму клопотанні про закриття справи, норм діючого законодавства, зокрема ст. 266-1 КУпАП, яка однозначно передбачає, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у разі виконання останніми обов`язків пов`язаних з несенням військової служби або перебування на території військових частин, в результаті чого, такий огляд проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Також суд не приймає до уваги доводи захисника та не визнає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані крайньої необхідності для забезпечення надання необхідної допомоги його бабусі під час повітряної тривоги, з огляду на відсутність доказів.

Враховуючи викладене, доказів, що спростовували б винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про вчинене адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №254243 від 23 лютого 2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; відеозаписом поліцейських на диску від 23.02.2025 року, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 23.02.2025 року; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, які містять підпис останнього; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4131183 від 23.02.2025 року, якою застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 1190,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доказів, що спростовували б винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні не встановлено.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , відповідно до якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу вказаних норм законодавства, вбачається, що правопорушення, передбачене п. 2.5 ПДР (відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння) та ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважається закінченим з моменту фактичної відмови водія від проходження такого огляду, незалежно від того, чи був він дійсно у стані сп`яніння. Тобто, як тільки водій відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, правопорушення вважається завершеним.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що являється джерелом підвищеної небезпеки і це потенційно може завдати серйозної шкоди, а тому він як водій добровільно погодився взяти на себе додаткові зобов`язання та обмеження щодо своїх прав, в тому числі виконувати вимогу про зупинку, підкорятися вимозі працівників поліції вийти з транспортного засобу та надати документи, що надають право керувати транспортним засобом, не керувати транспортним засобом в стані сп`яніння та виконувати вимоги працівників поліції у проходженні медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, однак як засвідчують матеріали справи він ці вимоги свідомо ігнорував, а залишення працівниками поліції таких дій без реагування могло завдати серйозної шкоди.

Суд вважає, що викладені у протоколі обставини підтверджені, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими.

З довідки відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, вбачається, що ОСОБА_1 отримував та має посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 від 05.04.2012 року.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення та його суспільну небезпеку, особу правопорушника. З огляду на наведене, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 34-35, 40-1, 130, 245, 251, 268, 276, 277, 280, 283, 284, 287, 289, 291 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач: ГУК у м. Житомирській обл./ Житомир. 21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; р/р: UA0006001 "Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху".

Стягувачем є Відділення поліції №2 (м. Радомишль) Житомирського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту її винесення.

Строк пред`явлення постанови суду до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК

Постанова набрала законної сили _________________ 20__ р.