ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2327/25 Справа № 196/360/25 Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Кравцова В.В. на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участі: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 06 квітня 2025 року близько 01.12 год. в с-щі Царичанка по вул. Першотравнева Дніпровського району, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем MITSUBISHI LANCER н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинила правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Кравцова В.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що останній день на оскарження постанови припадає на вихідний день, а тому він звернувся зі скаргою на наступний робочий день, а саме 18 серпня 2025 року.

Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що працівниками поліції не попереджено ОСОБА_1 про застосування до неї превентивних заходів, а саме застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і відеозапису.

Також вказує, що з матеріалів справи не вбачається підстав зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, з посиланням на доктрину плодів отруйного дерева, адвокат вважає протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Крім цього зазначає, що з матеріалів не слідує, що співробітниками поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, такі як різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що співробітники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, чим порушено вимоги ст. 266 КУпАП, а тому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з урахуванням ч. 5 ст. 266 КУпАП, слід вважати недійсним.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Кравцов В.В. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що постанова була винесена 06 серпня 2025 року, а тому строк на її оскарження закінчується 16 серпня 2025 року, що припадає на вихідний день, а тому, оскільки адвокат звернувся з апеляційною скаргою на наступний робочий день, з метою не порушення доступу до правосуддя та не порушення права ОСОБА_1 на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292142 від 06 квітня 2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі; рапортом інспектора поліції від, відповідно до якого, в період комендантської години було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з якої, у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та яка відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не було попереджено про застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і відеозапису спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, відповідно до якого, співробітники поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 повідомляли останню про здійснення відеофіксації.

Що стосується посилання адвоката на безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то в цій частині слід зазначити, що відповідно рапорту поліцейського, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено в період комендантської години, під час якої згідно вимог ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейські мають право зупиняти транспортні засоби та перевіряти документи, мету переміщення.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» під комендантською годиною слід розуміти заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Введення комендантської години є комплексом превентивних та обмежувальних заходів, які покликані на забезпечення, перш за все, безпеки громадян, запобігання диверсійній діяльності та пов`язаними з нею діями.

Таким чином, рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та її подальша зупинка працівниками поліції під час комендантської години є законною.

Також спростовується відеозаписом і ствердження захисника в тій частині, що що співробітники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а тому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з урахуванням ч. 5 ст. 266 КУпАП, слід вважати недійсним.

На відеозаписі чітко видно, що співробітники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а тому відсутні підстави для ствердження про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який би потягнув визнання усіх наступних доказів недійсними.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також не є прийнятними вимоги адвоката про призначення ОСОБА_1 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами з посиланням не те, що остання буде позбавлена можливості прибувати на місце роботи, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативною, тобто покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку вважається основним, призначення якого не може бути вирішено на розсуд суду.

Отже, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокату Кравцову В.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Кравцова В.В., - залишити без задоволення.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста