Справа № 202/6013/25
Провадження № 3/202/3402/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпра Волошин Є.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП, відносноОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Індустріального районного суду м.Дніпра надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 05 червня 2025 року, о 09 годині 07 хвилин, за адресою: Донецька область, Краматорський район, Лиманське ОТГ, с.Яцківка, вул.Миру, біля буд.№59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager із позитивним результатом 0,46 %, тест №7510, чим порушив вимоги п.2.9а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Захисник ОСОБА_1 Ігнатов Є.Є. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 вважає, що в його діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки осстанній діяв у стані крайньої необхідності. Суду пояснив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та приймає участь активну участь у бойових діях в Донецькій області. 05 червня 2025 року, випив два стакани квасу, після чого отримав бойове розпорядження щодо виходу на позиції. На виконання бойового розпорядження, він сів за кермо автомобіля для переміщення до місця його виконання. Вважає, що ОСОБА_1 відвертав настання більшої можливої шкоди пов`язаної з збройною агресією проти України, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України. На місці складання протоколу ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він дійсно перебував у с.Яцківка, Донецької області, оскільки за наказом командира направлявся забирати поранених побратимів.

Також захисник зазначив, що зупинка ОСОБА_1 була здійснена без достатніх правових підстав, що свідчить про її безпідставність і порушення вимог чинного законодавства. Захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв водія на проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не знав про своє право на проведення такого огляду в медичному закладі. Якщо ОСОБА_1 належним чином був би проінформований про своє право на огляду у медичному закладі, обов`язково скористався б цією можливістю. Крім того огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з істотним порушенням Порядку №32 та вимог ст.266-1 КУпАП, що слугує визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2025 року, о 09 годині 07 хвилин, за адресою: Донецька область, Краматорський район, Лиманське ОТГ, с.Яцківка, вул.Миру, біля буд.№59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager із позитивним результатом 0,46 %, тест №7510.

Разом із цим, 05 червня 2025 року ОСОБА_1 отримав бойове розпорядження, пов`язане із відсіччю збройної агресії рф проти України, що підтверджується витягом із журналу бойових дій. №862 дск від 05.05.2025, не виконання якого тягне за собою кримінальну відповідальність за ч.5 ст.402 КК України.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Аналізуючи наведені обставини та твердження правопорушника щодо наявності крайньої необхідності, суд виходить з того, що згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи виходить, що ОСОБА_1 були вчинені дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди пов`язаної зі збройною агресією проти України, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України.

Суд також враховує ту обставину, що внаслідок ситуації, що склалася ОСОБА_1 був позбавлений можливості залучити іншого водія, з метою не порушення умов поставленого йому завдання.

За вказаних обставин, суд приймає до уваги доводи захисника, про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.130 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст.ст.17,18 КУпАП у зв`язку із перебуванням його у стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити, з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.18, п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпра протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Волошин Є.В.