Дата документу Справа № 331/606/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/606/25 Головуючий в 1 інст.Каретник Ю.М.
Провадження №33/807/409/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Кари Ю.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №217829, складеного 10 січня 2025 року, 10 січня 2025 року о 22:57, м.Запоріжжя, вул.Українська, 42, водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Гр. ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП рішенням Шевченківського районного суду від 26 листопада 2024 року, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення, виключити позбавлення права керування транспортним засобом на строк 5 років.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що матеріали справи містять довідку з адміністративної практики про те, що він посвідчення водія не отримував.

На думку апелянта, позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 5 років не узгоджуються з постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005 року.

Звертає увагу на те, що він є внутрішньо-переміщеною особою, не працює, мешкає разом з матір`ю, яка є особою з інвалідністю 2 групи, його єдине житло в м.Гуляйполе було зруйновано внаслідок агресії рф.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Кари Ю.М., які підтримали апеляційну скаргу з урахуванням, заявлених до неї змін та просили її задовольнити і закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.

Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №217829 від 10 січня 2025 року за ч.5 ст.126 КК України.

До вказаного протоколу додано: постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП; рапорт працівника поліції; довідку про наявність у ОСОБА_1 повторності за ст.126 КУпАП та відомості про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував; відеозапис події.

Дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки на його підтвердження достатніх доказів в матеріалах справи немає.

Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно посвідчення водія він не отримував, у той день він сів за кермо, бо не було іншої змоги дістатися додому після роботи до настання комендантської години. Також, він зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою з м.Гуляйполя, має на утриманні матір - особу з інвалідністю, з якою вони разом винаймають житло, за оренду якого сплачують чималі гроші. Просив суворо не карати.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Додатково зауважив, що розгляду справи в суді першої інстанції фактично не було, він прийшов до суду, йому відразу секретар виніс рішення суду, відеозапис не досліджували, до залу його теж ніхто не запрошував, суть протоколу не зачитували, сказали, що його визнано винним та на нього накладено стягнення у виді штрафу.

Його захисник-адвокат Кара Ю.М. при апеляційному розгляді справи зазначила, що транспортний засіб, біля якого знаходився ОСОБА_1 , не перебував у русі, ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля, двигун взагалі був вимкнутий, а сам ОСОБА_1 виходив з переднього водійського сидіння. Вказані обставини, на думку захисника, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги з урахуванням доводів сторони захисту, наведених при апеляційному розгляді, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №217829 від 10 січня 2025 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено, що останній керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

На думку суду апеляційної інстанції, таке формулювання є суперечливим, оскільки одночасно зазначено, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та міститься посилання на порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, проте в подальшому вказано, що ОСОБА_1 не має права керування таким транспортним засобом. Тобто, в протоколі зазначені правопорушення, які підпадають під ознаки правопорушень, передбачених різними частинами статті 126 КУпАП частинами першою та третьою.

Так, відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 згідно із складеним протоколом, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною третьою цієї статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною четвертою вказаної статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, яка не утворює повторності по відношенню до частини п`ятої цієї статті.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, на яку міститься посилання у протоколі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., за те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав права керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - четвертою та сьомою статті 41, статтями 41-1 - 41-3, 42-1, 42-2, частинами третьою та четвертою статті 42-4, частиною першою статті 44, статтею 44-1, частиною першою статті 44-3, статтями 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, частинами другою, четвертою та п`ятою статті 85, статтями 85-1, 88 - 88-2, 89, 90, 91, 91-5, 91-6, 92-1, 96-2, 98, 101-103, 103-3, частиною першою статті 106-1, статтями 106-2, 107-1, частиною другою статті 112, частинами четвертою, сьомою і дев`ятою статті 121, частиною третьою статті 121-3, частиною п`ятою статті 122, частиною першою статті 122-2, статтями 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частинами третьою і п`ятою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтею 127-1, частиною третьою статті 127-4, статтею 130, частинами другою і третьою статті 133, статтями 135-1, 139, частиною четвертою статті 140, статтями 146, 149-1, частиною другою статті 154, статтею 155-1, частинами першою, третьою і четвертою статті 156, статтями 156-4, 160, 161-1, 162, 162-1, 162-3, 163-1 - 163-4, частиною другою статті 163-7, статтями 163-12, частинами другою і третьою статті 163-17, статтями 164, 164-3, 164-5-164-8, 164-10, 164-12, 164-13, частини третя - шоста статті 164-14, статті 164-15-164-19, 166-1 - 166-4, частинами першою, другою, дев`ятою та десятою статті 166-6, статтями 166-8 - 166-12, 166-14 - 166-18, 166-21, 166-23, 166-24, 166-25, 166-27, 166-28, 171-2, 172-4 - 172-20, 173 - 173-2, 173-4-173-7, частинами другою і третьою статті 173-8, статтями 174, 177-2, частиною третьою статті 178, статтею 180-1, частинами першою, другою і третьою статті 181, частиною другою статті 182, статтями 183-1 - 185-11, 185-13, 185-15, 186-1, 186-5 - 186-8, 187, 188, 188-1, 188-13 (крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця), 188-14, 188-17, 188-19, 188-22, 188-25, 188-27, 188-28, 188-31, 188-32, 188-33, 188-34, 188-35, 188-38, 188-39, 188-40, 188-41, 188-45, 188-46, 188-46-1, 188-46-2, 188-47, 188-48, 188-49, 188-50, 188-51, 188-54, 188-55, 188-57, частиною першою статті 189-1, статтями 189-3, 190, 191, 193, 195-1 - 195-6, статтями 204, 204-1, 204-3, 206-1, 212-2, частинами першою - одинадцятою статті 212-3, статтями 212-4-212-24 цього Кодексу, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до положень статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

При цьому, відповідної постанови уповноваженого органу, до підвідомчості якого відноситься розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, в матеріалах справи немає.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, зміст протоколу та додані до протоколу докази належним чином не проаналізував, а лише перелічив докази в оскаржуваній постанові, не вказавши яке саме доказове значення вони мають.

На переконання суду апеляційної інстанції, матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з урахуванням, заявлених до неї змін - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева