Номер провадження: 33/813/1927/25
Номер справи місцевого суду: 495/1058/25
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Братінова Івана Петровича на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 19.02.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247359 від 15.02.2025 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.02.2025 серії ЕПР1 №247359, 15.02.2025 о 01 год 12 хв в с. Випасне, по вул. Михайлівська (Орджонікідзе), Білгород-Дністровський район, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Geely CK», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ, почервоніння очей, тремтіння рук, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Братінов І.П. подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, та просять його скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі, зазначається, що в один день, а саме 15.02.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено два адміністративних протоколи, один за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а інший за ст. 122-2 КУпАП. Ці два протоколи не були об`єднані в одне провадження, хоча клопотання про їх об`єднання стороною захисту заявлялось. Акцентується увага на тому, що відеозапис події який досліджувався судом при розгляді справи та протокол за ст. 122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 не визнано належними доказами та провадження у справ закрито. В той час, як протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП і відеозапис у цій справі визнані належними доказами.

На думку скаржників, оскільки провадження за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутності складу правопорушення то і підстав для складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не було, і взагалі сам протокол складений з грубими порушеннями вимог КУпАП, а тому повинен був визнаний неналежним доказом.

Звертається увага на те, що поліцейський у протоколі вказав, що керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками сп`яніння та відмова від проходження медичного огляду є порушенням п. 2.5 ПДР, що знаходиться у явному суперечені з правилами дорожнього руху, так як управління в стані алкогольного сп`яніння є порушення вимог п. 2.9 а ПДР, а відмова від проходження медичного огляду передбачене п. 2.5 ПДР. Таким чином, скаржники вважають, що оскільки поліцейський у протоколі не вказав, що ОСОБА_1 порушені також вимоги п. 2.9 а ПДР, не конкретизоване, яке конкретне порушення, передбачено п. 2.5 ПДР, скоїв ОСОБА_1 (керування або відмова), та не конкретизація диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП тягне за собою закриття провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Також, в скарзі зазначається, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування автомобілем, і сам далі поїхав на автомобілі після того як поліцейськи поїхали, що підтверджує не знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, і дає сумніви, щодо самої події правопорушення. Крім того, працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, а при проведенні огляду на стан сп`яніння не були залучені свідки, Акт огляду ОСОБА_1 ознайомлено не було і копія не вручалась, і взагалі зазначений акт складений не на місці зупинки. Направлення на огляд також не вручалось, а було виписано вже після оформлення протоколів та від`їзду ОСОБА_1 з місця зупинки руху. Відеозапис не вівся безперервно, не має закінчення, а саме завершення процедури оформлення інспектором адмінматеріалів, не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження медичного огляду, а у протоколі взагалі відсутні дані про марку, модель бодікамер за допомогою якої проводилася відео фіксація.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши заяву адвоката Братінова І.П. в якій він підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі та просив проводити розгляд без його участі. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Даних вимог закону при винесенні постанови районним судом дотримано.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247359 від 15.02.2025 з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки а також у медичному закладі відмовився чим порушив п. 2.5 ПДР і за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом Інспектора ВРПП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Ігоря КРАСЮК від 15.02.2025; направленням на огляд до КНП «Білгород-Дністровська ЦМБЛ» водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2025; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів водія ОСОБА_1 , яким порушник не скористався, оскільки з акту вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження; відеозаписом наданого працівниками поліції, з якого вбачається, що працівники поліції рухались за транспортним засобом «Geely CK», який було зупинено, після чого з місця водія вийшов ОСОБА_1 , який поводив себе дуже агресивно, зневажливо та на зауваження не реагував. Під відеозапис чітко відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Також, на одному з відеозаписів, ОСОБА_1 пропонував співробітникам поліції домовитись за п`ять тисяч гривень.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою Білгород_дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2025 року в порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, щодо не правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Наголошується, що адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, в діях ОСОБА_1 , який не виконав приписів п. 2.5 ПДР та відмовився виконати вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апеляційний суд не погоджується з твердженнями апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. № 1026, оскільки, хоча й наданий частинами, проте є послідовним та відображає події, які відбувались у протоколі.

Відсутність посилання у протоколі на номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на наявному в матеріалах відеозаписі та не виключає належність та і допустимість даного доказу.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254/256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього.

Посилання сторони скаржника на те, що акт огляду на стан сп`яніння складений у його відсутності, а направлення на огляд до медичного закладу на і не надавалось для ознайомлення, на думку суду, правового значення не мають, оскільки за приписами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 акт огляду на стан сп`яніння складається виключно за результатами проведення огляду водія на стан сп`яніння.

За встановлених обставин водій ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду, а також ознайомлення з адміністративними матеріалами.

Відтак доводи захисника щодо незаконності дій працівників поліції під час складання адміністративних матеріалів не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення то і підстав для зупинки ОСОБА_1 і проведення медичного огляду на стан сп`яніння не було, не беруться до уваги, оскільки зазначені обставини жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення огляду у медичному закладі.

Твердження, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не було вилучено посвідчення водія, автомобіль не поміщено на штрафний майданчик, та він в подальшому продовжив рух, не є підставою, що звільняє його від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови находження водія у стані алкогольного сп`яніння. А твердження ОСОБА_1 щодо продовження руху за кермом транспортного засобу після складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП, на думку суду, свідчить не тільки про безвідповідальну поведінку, але й зневагу до вимог закону та норм суспільної моралі.

Невжиття поліцейськими заходів для відсторонення останнього, у відповідності до положень ст. 266 КУпАП, від керування транспортним засобом, є свідченням невжиття ними обов`язкового превентивного заходу, однак жодним чином не підставою для скасування оскарженої постанови судді.

Всі інші апеляційні доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 Статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Братінова Івана Петровича, залишити - без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов