КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/13746/25

номер провадження: 33/824/4722/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Дмитра Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання адвоката Шевчука Дмитра Васильовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 05 вересня 2025 року адвокат Шевчук Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року. Скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення від 21 червня 2025 року серії ЕПР1 №368493 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що постанова судді Дарницького районного суду міста Києва була ухвалена 21 серпня 2025 року, проте текст постанови було направлено судом до електронного суду лише 25 серпня 2025 року о 18 год 37 хв., що підтверджується карткою руху документів, та отримано ОСОБА_1 в електронному суді лише 26 серпня 2025 року о 08 год 03 хв., що підтверджується Print Screen з електронного кабінету ОСОБА_1 в підсистемі Електронний суд. Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року лише з 26 серпня 2025 року. Будь-яким іншим чином ОСОБА_1 вказану постанову не отримував. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з постановою судді лише з 26 серпня 2025 року, то захисник вважав, що встановлений ст.294 КУпАП строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пропущений з поважних причин.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. В той же час його захисник - адвокат Шевчук Д.В. вважав за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Д.В., який підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,та просив його задовольнити, перевіривши обґрунтованість доводів клопотання, вважаю, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні, з огляду на таке.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що постанова судді за результатами розгляду вказаної справи була винесена 21 серпня 2025 року (а.с.48-55).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Д.В. брав безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та був обізнаний про суть прийнятого щодо нього судового рішення і про строки його оскарження.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Таким чином ОСОБА_1 взяв на себе ризики вчинення, неналежного вчинення чи не вчинення його захисником процесуальних дій у даній справі.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Тобто дана норма чітко пов`язує вирахування строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Тому, з урахуванням положень ст.294 КУпАП, останній строк подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, було 01 вересня 2025 року.

Незважаючи на наведені вище вимоги закону та обставини, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Д.В. подав апеляційну скаргу на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року лише 05 вересня 2025 року (а.с.56-64), тобто після закінчення строку на таке оскарження, передбаченого законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

При вирішенні питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Вказаною вище практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Як установлено вище, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Д.В. брав безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та був обізнаний про суть прийнятого щодо нього судового рішення і про строки його оскарження.

Тому, з урахування вимог чинного законодавства та прецедентної практики ЄСПЛ, ОСОБА_1 та його захисник були зобов`язані проявляти належну зацікавленість у оскарженні постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Однак адвокат Шевчук Д.В. у клопотанні таких поважних причин не навів.

Посилання захисника в клопотанні на те, що оскаржувана постанова судді отримана ОСОБА_1 26 серпня 2025 року і саме з цього часу повинен рахуватися строк на оскарження, є безпідставними, оскільки як вказано вище вказаний строк обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Також апеляційний суд враховує те, що адвокат Шевчук Д.В. у клопотанні вказав, що ОСОБА_1 26 серпня 2025 року отримав копію оскаржуваної постанови від 21 серпня 2025 року, тобто в межах строку, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП, правом на її оскарження не скористався.

Інших обставин, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_1 з об`єктивних причин дійсно не мав можливості подати апеляційну скаргу на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва була ухвалена 21 серпня 2025 року у встановлений законом строк, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в клопотанні не наведено обставин, які б дозволяли зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

У зв`язку з цим, оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 , то подана апеляційна скарга на зазначене судове рішення відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - до Дарницького районного суду міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката Шевчука Дмитра Васильовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов