Справа №463/4956/25
Провадження №3/463/1071/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Мармаш В.Я., за участі захисника Чубай Л.П., представника потерпілої Шмигуна В.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Поліцейським ВП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області складено протокол серії ВАД №452493, згідно з яким ОСОБА_1 , 27.05.2025 близько 05:00 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погрожував фізичною розправою їй та родичам, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні 22.08.2025 з участю перекладача ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення заперечив. Зазначив, що йому не було перекладено змісту протоколу, останній не розумів в повній мірі працівників поліції. Домашнє насильство відносно дружини не вчиняв.

12.09.2025 від захисника Чубай Л.П. на адресу суду надійшли заперечення на протокол серії ВАД №452493 від 27.05.2025, у яких зазначила, що оскільки ОСОБА_1 є громадянином Турецької Республіки і не володіє (не розуміє і не розмовляє) державною (українською) мовою, на якій проводилось провадження зі складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 452493 від 27.05.2025, відсутність перекладача та відсутність можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені законом під час складання та підписання цього протоколу - становило порушення права ОСОБА_4 на захист, захищеного статтею 6 Конвенції, а тому просила визнати такий недопустимим доказом, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Захисник Чубай Л.П. в судовому засіданні клопотання підтримала, просила визнати протокол недопустимим доказом, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Представник потерпілої Шмигун В.О. в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, з мотивів та підстав, викладених у ньому. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, вважаю, що провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з наступних підстав.

За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Згідно вимог п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376 у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Перекладач повинен мати відповідну освіту, що дає право перекладу з іноземної мови на українську, а також попереджається про відповідальність за завідомо неправильний переклад.

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином Турецької Республіки.

Жодних відомостей про участь перекладача під час складання вищезазначеного протоколу, матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності, розуміє українську мову та послуги перекладача йому не потрібні.

Судом встановлено, що у діалозі з поліцейськими ОСОБА_1 спілкувався англійською мовою, намагався висловити свої думки російською та українською мовою, поліцейські встановили, що ОСОБА_1 є громадянин Туреччини, проте ні адвокат, ні перекладач при оформленні матеріалів викликані не були.

Більше того, з відеозапису вбачається, що останній неодноразово наголошував, що не розуміє працівників поліції, не розуміє змісту пояснень, які викладала потерпіла, при цьому зазначаючи: «я не розумію, що вона скаже», « I dont understand!», «I dont understand!», «Ви говорите я постійно не понімаю!» (файл 1, таймкоди: 07:20, 11:39, 14:10-14, 14:20-25).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст. 6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

Крім того, слід зазначити, що в справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v United Kingdom), 32771/96, 24 вересня 2002 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) став на бік заявника, констатував порушення Конвенції, вказав, що обвинувачений навіть проживши кілька років в Сполученому Королівстві, недостатньо добре розумів англійську мову, внаслідок чого у нього виникли реальні труднощі в розумінні суті пред`явленого йому звинувачення.

Інформація про звинувачення має надаватися особі мовою яку він розуміє, якщо особа не володіє мовою, що використовується і не розуміє її документ, що містить звинувачення, повинен бути перекладений, мовою зрозумілою обвинуваченому (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) §68).

Рішення ЄСПЛ від 28.11.1978 у справі «Лукіде, Белкасем і Коч проти ФРН» в якому визначено, що право на допомогу перекладача стосується як усних виступів, так і документальних матеріалів провадження. Ці гарантії надані з метою реалізації права на справедливий суд.

З вищевикладеного вбачається порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №452493 від 27.05.2025 (копія якого також знаходиться у матеріалах справи) відносно громадянина Туреччини ОСОБА_1 працівниками поліції було порушено права останнього, зокрема, в частині його складення без участі перекладача та ознайомлення з іншими документами рідною мовою, не роз`яснено йому належним чином права та обов`язки, у зв`язку з чим було порушено його право на захист та отримання належної правової допомоги.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу та не може бути перекладено на суд.

Також, слід звернути увагу на те, що з наявного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, останній не володіє українською мовою, працівники поліції, не зважаючи на це, не залучили перекладача.

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Бакланов проти росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №452493 від 27.05.2025 відносно ОСОБА_1 є недопустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, суд не може припускати, що певну обставину доведено. Факт або стався, або його не було. Якщо у суду залишаються сумніви, слід застосовувати правила про розподіл тягаря доведення. Якщо особа, на яку покладено тягар, належним чином його не виконала, факт вважається таким, що не доведений.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП належними і допустимими доказами не доведена.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення) є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені вимоги КУпАП, за яких цей протокол не можна визнати належним та допустимим доказом, а тому суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Інші наведені у поясненнях доводи представника потерпілої не спростовують зазначених висновків суду.

Відповідно до п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись 9, 124, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Мармаш В.Я.