Справа № 491/735/25
Провадження № 3/491/291/25
ПОСТАНОВА

іменем України

07 жовтня 2025 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович, розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом видачі 5123; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , відповідно до витягу з ІКС «ІПНП», доданого до протоколу,до адміністративної відповідальності не притягувався,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2025 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411259 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 03 серпня 2025 року о 17 годині 31 хвилині в с. Гандрабури по вул. Центральна біля буд. 27 водій ОСОБА_1 керував автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чимпорушив пункт 2.3«в» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 121 КУпАП.

03 серпня 2025 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411270 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 03 серпня 2025 року о 17 годині 31 хвилині в с. Гандрабури по вул. Центральна біля буд. 127 водій ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу не ввімкнув правий покажчик повороту, чимпорушив пункт 9.2«а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122 КУпАП.

03 серпня 2025 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411274 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 03 серпня 2025 року о 17 годині 31 хвилині в с. Гандрабури по вул. Центральна біля буд. 27 водій ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування ткаим транспортним засобом, чимпорушив пункт 2.1«а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 126 КУпАП.

Також, 03 серпня 2025 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411263 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 03 серпня 2025 року о 17 годині 31 хвилині в с. Гандрабури по вул. Центральна біля буд. 27 водій ОСОБА_1 керував автомобілем, у якого був відсутній поліс обов`язкового страхування, чимпорушив пункт 2.1«ґ» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 126 КУпАП.

Крім того, 03 серпня 2025 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411252 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 03 серпня 2025 року о 17 годині 31 хвилині в с. Гандрабури по вул. Центральна біля буд. 27 водій ОСОБА_1 керував автомобілем, у якого був відсутній передбачені конструкцією автомобіля задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики, чимпорушив пункт 31.4.7«е» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 121 КУпАП.

Зазначені матеріли були зареєстровані в Автоматизованій системі документообігу суду та їм було присвоєно, відповідно, єдині унікальні номери судових справ № 491/735/25, 491/736/25, 491/737/25, 491/738/25, 491/739/25.

За результатами автоматизованого розподілу судових справ між суддями справи за №№ 491/735/25, 491/736/25, 491/737/25, 491/738/25, 491/739/25 було передано для розгляду судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскову О.О.

Частиною другою статті 36 КУпАП визначено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 № 814 (в редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485), у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Відповідно до постанови (ухвали) суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи (матеріалів кримінального провадження) та відмітки про об`єднання справ (матеріалів кримінального провадження) із зазначенням номера нової судової справи (матеріалів кримінального провадження).

З огляду на викладене, з метою дотримання вимог частини другої статті 36 КУпАП суд на місці постановив об`єднати справи за №№ 491/735/25, 491/736/25, 491/737/25, 491/738/25, 491/739/25 в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер 491/735/25 (провадження № 3/491/291/25), оскільки вказана справа зареєстрована в АБД Д3 першою.

Відповідно до статті 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною другою статті 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких відбувається за обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121, 122 та 126 КУпАП, не входять до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

07 жовтня 2025 року на дату, визначену судом, ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не прибув, причини неприбуття не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 277-2 КУпАП, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про одержання ним повістки про виклик до суду (а.с.46).

Вирішуючи питання щодо розгляду справи у відсутність особи суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього 03 серпня 2025 року протоколів про адміністративні правопорушення за ч.ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП (а.с.3, 12, 21, 30, 39), та він ознайомлений з датою та місцем його розгляду, оскільки відомості про це містяться у відповідній графі протоколів, з якими ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис та копії яких отримав.

Крім того, відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному вебпорталі судової влади в мережі Інтернет за вебадресою: http://court.gov.ua/sud1501/gromadyanam/csz.

Станом на 07 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 будь-яких заяв або клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, не надходило.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, з якою відкладення розгляду має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію було висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» та «Карнаушенко проти України».

Суд також враховує позицію Верховного Суду, яка міститься в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18, де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки, з одного боку, забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого - своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

З огляду на обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами статті 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.3«в» Правил дорожнього руху, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Диспозиція частини п`ятої статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411259 від 03 серпня 2025 року, ОСОБА_1 керував автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки, при цьому був не пристебнутий ременем безпеки.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411259 від 03 серпня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам статті 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний ОСОБА_1 (а.с.3);

- письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_1 03 серпня 2025 року (а.с.6).

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 9.2«а» Правил дорожнього руху, згідно якого водій перед початком руху і зупинкою повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Диспозиція частини другої статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411270 від 03 серпня 2025 року, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу не ввімкнув правий покажчик повороту.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411270 від 03 серпня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам статті 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний ОСОБА_1 (а.с.12);

- письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_1 03 серпня 2025 року (а.с.16).

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.1«а» Правил дорожнього руху, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція частини другої статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411274 від 03 серпня 2025 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як такий, що не має права керувати таким транспортним засобом.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411274 від 03 серпня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам статті 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний ОСОБА_1 (а.с.21);

- витягом з ІКС «ІПНП», згідно якого за результатами пошуку посвідчення водія ГСЦвідомості відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні (а.с.24);

- письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_1 03 серпня 2025 року (а.с.25).

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки згідно витягу з ІКС «ІПНП», доданого до протоколу, протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП не притягувався.

Також встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.1«ґ» Правил дорожнього руху, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Диспозиція частини першої статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411263 від 03 серпня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам статті 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний ОСОБА_1 (а.с.30);

- письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_1 03 серпня 2025 року (а.с.34).

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 31.4.7«е» Правил дорожнього руху, згідно якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам як відсутність передбаченою конструкцією бампера або заднього захисного пристрою, брудозахисних фартухів та бризковиків.

Диспозиція частини першої статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411252 від 03 серпня 2025 року, ОСОБА_1 керував автомобілем, у якого був відсутній передбачені конструкцією автомобіля задній захисний пристрій, бризковики.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411252 від 03 серпня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам статті 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний ОСОБА_1 (а.с.39);

- письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_1 03 серпня 2025 року (а.с.43).

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КУпАП

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Особливістю адміністративної відповідальності неповнолітніх також є те, що незалежно від того якою посадовою особою складено протокол, повноваження щодо розгляду всіх справ про адміністративні правопорушення, вчинених неповнолітніми, право застосовувати до неповнолітніх заходи впливу та вирішувати питання про накладення на них адміністративних стягнень, відноситься виключно до компетенції судді районного суду. Покарання неповнолітніх за вчинення адміністративних правопорушень теж є однією з особливостей їх адміністративної відповідальності, про що також свідчить докладно визначений перелік заходів впливу, що застосовуються до неповнолітніх (стаття 24-1 КУпАП) та які не є адміністративними стягненнями. Тільки, у виключних випадках до неповнолітнього порушника з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та його особи за вчинення вказаних порушень можуть бути застосовані заходи впливу.

Відповідно до частини другої статті 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. Суспільство не має права висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як до своїх дорослих членів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім, вчинив адміністративні правопорушення, які не потягли за собою будь-яких негативних наслідків, з урахуванням відомостей про його особу, беручи до уваги матеріальний стан його сім`ї (у разі визначення судом штрафу, який буде надмірним тягарем для батьків ОСОБА_1 , які будуть зобов`язані його сплатити), суд вважає, що виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку, передбаченому КУпАП, а шляхом застосування до нього заходів впливу у виді попередження.

З урахуванням приписів статті 401, в разі застосування заходів впливу, судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241, 36, 401, 121, 122, 126, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом видачі 5123; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, та піддати його заходам адміністративного впливу у виді попередження.

Згідно частини першої статті 294 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та згідно частини другої статті 294 КУпАП може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Копію цієї постанови вручити ОСОБА_1 в порядку, встановленому частинами першою та третьою статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Желясков

Постанова набрала законної сили «___» _______ 20____ року.