Номер провадження 3/521/4864/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

з секретарем Табарчук Н.С.,

за участю:

представника (фахівця у галузі права) Кучеренка Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Фараонівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, відомості про сімейний стан відсутні, військовослужбовиці, яка проходить військову службу в НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №295110 від 05.08.2025 року вбачається, що, на переконання уповноваженої особи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, 05.08.2025 року о 02 годині 40 хвилин на території тимчасового місця дислокації впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в ході раптової перевірки організації несення служби прикордонних нарядів, було виявлено старшого сержанта ОСОБА_1 , яка під час несення служби в прикордонному центрі «Чатовий» КПП, в період оголошення повітряної тривоги проявила недбале ставлення до служби, а саме зняла засоби екіпірування (захищений шолом та бронежилет).

Своїми діями, на переконання уповноваженої особи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 порушила вимоги абз. 9 п. 11 та п. 7 глави ІІ Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2019 року за №1261.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП

За даним фактом відносно військовослужбовиці ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №295110 від 05.08.2025 року.

12.09.2025 року, 26.09.2025 року та 29.09.2025 року, засобами електронного зв`язку, від представника (фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто) до суду надійшли пояснення по справі. Зі змісту пояснень вбачається, що ознайомившись зі змістом протоколу представник вважає, що він складений з істотними порушеннями приписів і КУпАП, і діючого законодавства. Зокрема ОСОБА_1 не було роз`яснено (доведено) її права, в протоколі відсутня відмітка та підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про доведення їй змісту статті 63 Конституції України та змісту статті 268 КУпАП. Будь-яке відхилення від змісту протоколу робить його недопустимим та неналежним доказом по справі з огляду на те, що він не містить всі обов`язкові складові його змісту, визначені як КУпАП, так і «Інструкцією зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства оборони України 23.10.2021 року №329. Згідно протоколу ДПСУ послався на абз.9 п. 11 та п. 7 глави ІІ Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2019 року за №1261, проте вказані пункти Інструкції не визначають дії ОСОБА_1 по зняттю бронежилету та шолому саме як її недбалість при виконанні своїх службових обов`язків. Також представник звертає увагу на те, що рапорт командира ОСОБА_1 не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, інших доказів матеріали справи не містять. З аналізу наведеного, враховуючи імперативні приписи ст. 62 Конституції України, випливає однозначний висновок, що всі сумніви у доведеності вини ОСОБА_2 за вказаною статтею КУпАП, тлумачаться на її користь, тому представник просить суд закрити провадження по справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Судом встановлено, що обставини правопорушення, що ставляться особі у провину, відповідають територіальній юрисдикції Хаджибейського районного суду м. Одеси.

В судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 участі не приймала, проте приймав участь її представник (фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто) ОСОБА_3 , який посилаючись на свої пояснення, що містять в матеріалах справи, просив закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Вiдповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобiлiзацiйну підготовку та мобiлiзацiю», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і органiзацiй, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рiшення про мобiлiзацiю (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобiлiзацii чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобiлiзацiї, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період. Станом на день обставин правопорушення, що ставиться у провину особі, відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймалось, відтак в Україні продовжує діяти особливий період.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного суду, що викладені у постановах від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: 1) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; 2) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; 3) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; 4) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; 5) в чому виразилися допущені ним порушення.

Суд акцентує увагу на тому, що під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, зі змісту протоколу вбачається, що недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби випливає з того, що, на переконання уповноваженої особи військової частини (начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 ), ОСОБА_1 як членом прикордонного наряду порушено вимоги абз. 9 п. 1 та п. 7 глави ІІ Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2019 року за №1261.

Зі змісту рапорта начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 від 05.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 як членом прикордонного наряду порушено вимоги абз. 9 п. 1 та п. 7 глави І Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2019 року за №1261.

Тобто судом встановлено, що матеріали справи містять протиріччя, а саме у тому, пункти якої саме глави Інструкції порушила особа ОСОБА_1 .

Попри це, проаналізувавши зміст п. 7 та п. 11 глави І Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2019 року за №1261, судом встановлено, що пункт 7 взагалі не має нічого спільного з обов`язками прикордонного наряду, а пункт 11 містить лише один абзац. Проаналізувавши п. 7 та п. 11 глави ІІ Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2019 року за №1261, судом встановлено, що ані пункт 7, ані абзац 9 пункту 11, не містять жодної заборони на короткочасне зняття засобів екіпірування. Більш того, зазначені пункти жодним чином не визначають такі дії як недбалість.

Зі змісту протоколу та рапорту вбачається, що ОСОБА_1 нібито вчинила порушення під час несення служби в прикордонному наряді, проте суд вважає такі доводи лише припущеннями, які не підтверджені жодним доказом, адже в матеріалах справи відсутній відповідний Наказ відносно ОСОБА_1 на несення служби в прикордонному наряді у вказаний в протоколі час, з прив`язкою до визначеного у ньому місці.

Отже, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 мала здійснювати обов`язки прикордонного наряду у зазначений в протоколі час та у зазначеному протоколі місці.

Із змісту протоколу та рапорту вбачається, що ОСОБА_1 нібито вчинила порушення під час несення служби у складі прикордонного наряду «Чатовий КПП» . Проте суд вважає такі доводи лише припущеннями, які не підтверджені жодними належними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутній відповідний наказ про залучення ОСОБА_1 до несення служби у складі зазначеного прикордонного наряду та у зазначений у протоколі час та день.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 повинна була виконувати обов`язки прикордонного наряду у час і місці, зазначених у протоколі.

Пояснень інших військовослужбовців, які входили до складу прикордонного наряду в той день, або свідків події за даним протоколом, матеріали справи також не містять.

Окрім встановлених судом протирічь, суд вважає слушними доводи представника про те, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено (доведено до її відома) її права, оскільки дослідивши зміст протоколу судом встановлено, що він не містить відповідної графи з відміткою про доведення до відома ОСОБА_1 змісту статті 63 Конституції України та роз`яснення її прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП та її підпису в графі про роз`яснення прав та обов`язків, як того вимагає п. 5 «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства оборони України 23.10.2021 року №329.

Крім того, оскільки інших доказів вини особи, окрім протоколу та рапорту, матеріали справи не містять, суд вважає слушними доводи представника про те, що рапорт начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 від 05.08.2025 року сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки такий документ являє собою лише початковий висновок щодо дій певної особи.

Тобто, підсумовуючи встановлені обставини, у даному випадку суд приходить до переконання про недотримання відповідного доказового забезпечення у даній справі, оскільки надані на підтвердження вини ОСОБА_1 докази викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Таким чином, оскільки всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-15, 245, 247, 251, 256, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі за протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №295110 від 05.08.2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко