ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8916/25
Номер провадження 33/819/192/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2025 року, ухвалену під головуванням судді Дорошинської В.Е. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №702874, ОСОБА_1 , 30 травня 2025 року, за адресою: м.Херсон, проспект Ушакова, (Незалежності) 83, керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на бодікамери.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один ) рік. Вирішено питання стягнення на користь держави судового збору у розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважаючи, що постанова винесена з порушенням норм права, подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення суду від 13.08.2025 року №766/8916/25.

На доведення вимог апеляційної скарги зазначив, що суд розглянув справу без його участі , судові повістки не отримував, про судове рішення дізнався, отримавши його копію по пошті 23.08.2025 та навів наступні доводи за текстом скарги: «хотілось би побачити на якому тимчасовому моменті, на відео поліції, я відмовився від проходження аналізу в медичному закладі. Те що поліція знущається над громадянами це пів біди, а те що машина стояла на перехресті, для подальшого руху, на відкритій ділянці дороги, при дроновій небезпеці (у якому місті живемо і які небезпеки існують, все відомо всім і так в моїй машині протидронових засобів немає) на відміну від поліцейського начальства. Так в машині знаходилась неповнолітня дитина. При цьому поліція не дозволяла поставити авто з дитиною хоча б під дерево. І так відправити дитину з ОСОБА_2 на Чорноморську не міг, тому що час був темний, таксі не їздили (комендантська година) але поліцію це не бентежило. Тому я неодноразово (більше 4 разів ) дзвонив на 102 Ну а те, що драгери поліції були (причому обидва) із надірваними захисними голограмами, тобто ознаками втручання. Цікаво чи суддя купила б золото-алмазний вибір, якщо пломба має ознаки втручання? Докладніше напишу за ознайомленням зі справою. Наголошую від проходження аналізу в лікарні я не відмовлявся, але поліція вирішила мене не везти, а сам я не міг пройти аналіз, виходячи з того, що мені заборонили керувати автомобілем, а таксі в комендантську годину не працює.»

Також, одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначив, що судові повістки щодо часу розгляду справи не отримував, рішення суду отримав 23.08.2025 та 29.08.2025 подав апеляційну скаргу. Просить за наведених підстав поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 13.08.2025.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, додатково зазначивши, що очікував судові повістки, проте з поштового відділення вони не надходили та про їх надходження працівник поштового відділення його не повідомляв, пояснив, що вручення судових повісток мало відбуватися за належного виконання поштовими працівниками своїх обов`язків, проте лише останній раз, а саме при отриманні поштового відправлення з судовим рішенням, зміг у працівника пошти, його отримати.

На доведення доводів апеляційної скарги зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, не був в стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що саме не виконання поліцейськими наведених ним вимог законодавства України, створили складання протоколу про адміністративне правопорушення; жодного разу він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, проте, як Драгери були з ознаками втручання, так і працівники поліції на його згоду проїхати до лікарні ( після отримання ним від них гарантій доставки його з лікарні до місця розташування його автомобіля та збереження останнього ) , його не відвезли; не забезпечили йому адвоката та перекладача, а також не забезпечили безпеку неповнолітній дитині, яка знаходилася в автомобілі; ознаки на стан сп`яніння, зазначені працівниками поліції є надуманими та спростовуються відеозаписом, у тому рахунку підтвердження поліцейськими про наявність запаху алкоголю саме з автомобіля, а не від нього.

В обґрунтування своїх доводів та спростування відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння надав копію відеофайлу фіксації події, яка ( фіксація) здійснювалася ним самостійно.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції доповнення до апеляційної скарги. При цьому, враховуючи, що доповнення до апеляційної скарги подаються в строк, визначений для її подання, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 26.09.2025, надавши повні пояснення по справі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03.10.2025, клопотання про поновлення строку для подання доповнення до апеляційної скарги не заявляв, пояснивши, що новими обставинами в ній є лише посилання на неналежність такого доказу, як направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, може клопотати про поновлення їй строку на подання апеляційної скарги, вказавши поважні причини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначний законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на скаржника.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Судом першої інстанції, як вбачається з матеріалів справи, вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату розгляду справи , шляхом направлення поштових повідомлень за адресою місця проживання останнього, а саме: АДРЕСА_1 , та розміщенням оголошення на офіційному веб-сайту місцевого суду. Проте, судові повістки ОСОБА_1 не отримані, а отримання ним за цією ж адресою оскаржуваного судового рішення та подання апеляційної скарги протягом 6 днів з дня його отримання, що свідчить про незначний період пропуску строку, на думку суду можуть вважатися поважними причинами пропуску строку.

Таким чином, суд вважає, що строк на подання апеляційної скарги на постанову Херсонського суду Херсонської області від 13 серпня 2025 року підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 702824 від 30.05.2025 (а.с. 1);

- чек-тестом алкотестера «Drager Alcotest 7510» від 06.01.2024, яким встановлено ступінь алкогольного сп`яніння 1,27 проміле (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено, що огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння покрову шкіри обличчя (а.с. 3);

- направленням водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду(а.с. 3);

- відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21).

Вимогами частин 1-3 статті 266 КУпАП визначено наступне.

Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015(Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (Порядок).

Згідно розділу І пункту другого, третього Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота ; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться : поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я)(розділ І пункт 6, 7 Інструкції).

Згідно пунктів 1-9 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що у випадку встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, поліцейський повинен запропонувати такому водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди водія на проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати такому водієві пройти огляд в закладах охорони здоров`я. У випадку відмови водія від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, поліцейським складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, для фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння наявність свідків не вимагається, якщо така фіксація здійснена поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За роз`ясненнями, викладеними в п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Отже, виходячи з вищенаведеного правового обґрунтування належним доказом правопорушення є відеозапис, матеріали якого обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Досліджений відеозапис з нагрудних камер поліцейських свідчить що ОСОБА_1 керував транспортним засобом; у працівників поліції були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рік, поведінка, що не відповідає дійсності; ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в лікарні, ОСОБА_1 висловлював погодження пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, проте реальних дій до цього (огляду) не здійснив.

Так, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 надано технічний прилад Drager для проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного запису. На вимогу ОСОБА_1 працівниками поліції було надано можливість зробити фото документів технічного приладу Drager, (21:17 хв. -21:20 хв.), йому показують працівники поліції пломбу ( 21:23)

При цьому, ОСОБА_3 повідомив що Drager містить ознаки втручання (21:23 хв..)

В наступному, внаслідок заперечення ОСОБА_1 ,його огляду з використанням технічного приладу Drager, з підстав, на його думку ознак втручання в прилад, працівниками поліції забезпечено доставку іншого технічного приладу Drager, з документами на якій ОСОБА_1 ознайомився , зробив їх фотознімки. (21:39 хв. -21:40) та знову повідомив, що Drager має ознаки втручання, «наклеяно, переклеяно» ( 21:40).

Суд звертає увагу, що відеофіксація містить дії працівників поліції щодо надання ОСОБА_1 документів на технічні прилади Drager, огляд цих приладів, та здійснення ОСОБА_1 , самостійно, фотовідеофіксації документів та приладів. Проте, жодних доказів на підтвердження ознаків втручання в прилади Drager до суду не надано, а намагання ОСОБА_1 продемонструвати у судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявність захисних голограм на інших предметах ( годиннику, пакувальних предметах) не є тотожнім з наявністю чи відсутністю втручання у технічні прилади.

Незгода ОСОБА_1 на проходження його огляду за допомогою технічного приладу Drager на місці зупинки транспортного засобу з підстав ним визначених ( мають ознаки втручання) стало підставою для повторного та неодноразового роз`яснення щодо проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, (21:13 хв., 21:25 хв., 21:27 хв., 21:41 хв. відеозапису).

На неодноразову пропозицію працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не вчиняв жодних активних дій спрямованих на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Суд вважає також звернути увагу, що запис 21:25-21:28 містить розмову працівників поліції щодо складання протоколу, та повідомлення одного з них про те, що ОСОБА_1 збирається їхати в лікарню та перший працівник почав готувати направлення, а іншого про підготовку направлення на огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Цей же період часу відео фіксації містить чергову пропозицію поїхати в лікарню на що ОСОБА_1 повідомив: «їдемо, я сідаю їдемо», проте реальних, фактичних дій так і не здійснив, а саме не пройшов в автомобіль поліцейських, не сів до нього, для доставки до мед закладу для огляду.

Так, запис 21:27-21:28 свідчить, що ОСОБА_1 погоджується їхати в лікарню, але не на транспортному засобі працівників поліції, запис 21:31 свідчить, що йому роз`яснюють про те, що з лікарні його також привезуть, проте ОСОБА_1 критично висловився щодо цього 21:31- « да знаю я..» та не здійснив дії, які спрямовані на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Запис відео 21:33 свідчить про твердження ОСОБА_1 , що він не заперечує пройти перевірку Драгером, а запис 21:37 - що працівниками поліції доставлений інший технічний прилад Drager , який за твердженнями ОСОБА_1 має ознаки втручання, « наклеяно, переклеяно» ( запис 21:40).

Запис з 21:41 до 21:45 свідчить , що ОСОБА_1 знов ставить питання щодо доставки його в лікарню та зворотньо, проте на повідомлення поліцейського, що його привезуть з лікарні, зазначив, що « немає закону, що я відсторонений від автомобіля», зазначає, що йому не надали можливості належним чином припаркувати свій автомобіль.

Час зупинки автомобіля у протоколі про адміністративне правопорушення узгоджується з відеозаписом, а саме об 21-06. Складання протоколу відбулося об 21-50.

Відеозапис (22:12 хв.) свідчить, що на запитання ОСОБА_1 «мене хтось везе на аналіз», працівниками поліції повідомлено, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Також, як вбачається з відеозапису з боді камер, фактично після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 неодноразово розпочав наголошувати, що він їде в лікарню, згодний поїхати, його згода зафіксована на камеру( запис 22:06- 22:17) та зазначав (22:16-22:17), що «я з-за машини не погоджувався, у мене машина стояла»; « фізично не міг залишити машину, доки поліцейський не дав гарантій за машину».

Запис 22:16 містить пояснення поліцейського Грицієнку С.А. щодо його поведінки, а саме щодо його згоди на проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, проте не здійснення жодної реальної дії для цього « Ви казали їду-їду, а самі не їхали».

Фактично з відеозапису вбачається, що реальна, активна позиція ОСОБА_1 , як дійсно ( реально) проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння почала проявлятися лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення, та ознайомлення з ним. ОСОБА_1 реалізовував своє право та неодноразово здійснював дзвінки на «102», викликав поліцію, екіпажи якої приїздили на місце зупинки. Проте, ці дії не були направлені на проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці так і в медичному закладі.

Досліджений у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапис, створений та наданий ОСОБА_1 містить інформацію, що працівниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі на вибір ОСОБА_1 , та останній погодився проїхати в лікарню, але лише на власному авто, висловленням вимоги перевірки Драгеру, в наступному з`ясування відповідальної особи за його автомобіль. Активних дій, які свідчать, що ОСОБА_1 проявляє посадку в автомобіль поліцейських для проїзду в медичний заклад, цей відеозапис не містить. Як і відеозапис долучений до матеріалів справи з бодікамер працівників поліції, так і відеозапис створений ОСОБА_1 містять однакову інформацію щодо погодження пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але після складання протоколу та ознайомлення з ним.

У зв`язку з вищенаведеним, посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, спростовується вищенаведеним.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про заборону керування автомобілем, оскільки така заборона ґрунтується на вимогах ч.1 ст. 266 КУпАП.

Доводи скарги , що сам не міг «пройти аналіз», оскільки під час комендантської години таксі не працює, не мають значення з урахуванням вищенаведених встановлених судом обставин та складу правопорушення за яке настає відповідальність.

Суд враховуючи норми ч.1 ст. 266 КУпАП критично відноситься до посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що працівники поліції не дозволяли йому припаркувати автомобіль, у зв`язку з чим він не міг проїхати до лікарні для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки дії працівників поліції відповідають вимогам законодавства та не позбавляли ОСОБА_1 можливості проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в автомобілі працівників поліції та разом з ними.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.

З вказаних відеозаписів судом встановлено, що ОСОБА_1 погоджувався на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на місці, і в медичному закладі, при цьому реально та фактично не вчиняв жодних активних дій для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про ігнорування неодноразових вимог працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та розцінюється судом як фактична відмова від проходження огляду.

Досліджені судом відеозаписи інформативні, позбавлені упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовними, містять у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що отримані у встановленому законом порядку відеозаписі є належними та допустимими доказами вчинення адміністративних правопорушень.

Доводи апелянта про відсутність у нього ознак на стан сп`яніння, непідтвердження відеозаписом вираженого тремтіння пальців рук, які в нього не тремтіли; поведінки, що не відповідає обстановці та яка була у нього внаслідок дій поліцейських суд не може прийняти до уваги, оскільки вихдячи з положень пункту 2 розділу І Інструкції ці ознаки визначаються поліцейськими за наявності у них для цього підстав.

За таких обставин, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не надає оцінку доводам апелянта про наявність в його автомобілі неповнолітньої дитини та недотримання поліцейськими умов безпеки для неї, оскільки вони не впливають на доведення чи спростування складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Доповнення до апеляційної скарги від 06.10.2025, є фактично письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а зазначення в них про форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не спростовують наявне в матеріалах справи направлення, яке не реалізовано внаслідок відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Наведені письмові пояснення повторюють його усні пояснення, надані в судовому засіданні та приєднані до матеріалів справи.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

За таких обставин, оскільки за приписами ч. 1ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеними факти вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2025 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду І.В. Склярська