Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Качана А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Качана А.Р., в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.06.2025 року о 06 год. 37 хв. в с. Липини, по вул. Волинській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». Результат огляду 0,24 % проміле.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції захисник Качан А.Р. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує що судом не з`ясовані та не доведені обставини, які мають значення для справи і які суд вважав встановленими. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість похибки у встановленому результаті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. На переконання захисника, у даному випадку підлягає застосуванню допустима похибка драгера для масової концентрації алкоголю в крові, яка згідно технічних характеристик становить +-0,04 проміле. Окремо захисник звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про причину зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, а поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи, та як наслідок вимагати проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Захисник просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просили її задовольнити, доходжу наступного висновку.

За положеннями статей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 348777 від 02.06.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; рапортом інспектора СРПП Луцького РУП ГУН у Волинській області; роздруківкою чеку приладу «Драгер».

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, в ході якого у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці події так і в медичному закладі, тобто у встановленому законом порядку. Відеозаписом зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки і встановлення результату 0,24 проміле. ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з результатом газоаналізатора працівникам поліції, йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, порядок проведення огляду, запропоновано повторний огляд в медичному закладі, однак ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на місці зупинки і не наполягав на його проходженні в медичному закладі. Зафіксованим є і факт згоди ОСОБА_1 із встановленим результатом, оскільки останній власноруч підписався у акті акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківці приладу «Драгер», протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, водій пояснив, що ввечері, після 22 год. 00 хв. вживав алкоголь, а саме пиво.

Важливо зазначити, що безпосередньо перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» працівники поліції здійснили контрольний замір повітря який виявився негативним (не виявлено алкоголю).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що встановлений результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» є помилковим та може бути викликаний похибкою приладу «Драгер» на увагу суду не заслуговує і належним чином спростований судом першої інстанції.

Поміж тим, ОСОБА_1 міг самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння для оспорювання встановлених на місці зупинки результатів огляду, вважаючи їх сумнівними, проте ні під час судового розгляду у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду таких відомостей не надано.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. А право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, зафіксовані на відеозаписі обставини та не заперечення ОСОБА_1 на місці зупинки факту вживання алкогольних напоїв напередодні та встановленого результату огляду 0,24 проміле, то у апеляційного суду відсутні підстави, щоб розцінювати внесені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості щодо керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння як неправдиві чи недостовірні.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а лише покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на можливі порушення без належного їх обґрунтування слід розцінювати як спроби ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи, тому безпідставними є доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Законних підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає, а тому, оскаржену постанову судді слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Качана Артура Романовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук