Провадження № 3/679/292/2025
Справа № 679/786/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., за участю прокурора Нетішинського відділу Шепетівської окружної прокуратури Максимчук В.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника адвоката Горщар Б.А., розглянувши адміністративний матеріал, наданий УСР в Хмельницькій області ДСР Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Іваньків Коропського району Чернігівської області, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючої на посаді начальника управління освіти ВК НМР, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП,

встановив:

З протоколів про адміністративні правопорушення №403 від 21 травня 2025 року, №404 від 21 травня 2025 року, за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 , будучи, згідно рішення І сесії VIII скликання НМР за №1/1 від 27 листопада 2020 року, на підставі місцевих виборів від 25 жовтня 2020 року, депутатом Нетішинської міської ради Хмельницької області VIII скликання, та, відповідно до ст.3 ч.1 п.1 б) Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, водночас, перебуваючи, на підставі розпорядження Нетішинського міського голови за №44/2021-рк від 14 січня 2021 року, на посаді начальника управління освіти ВК НМР, на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР 31 січня 2025 року, в межах адміністративної території міста Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, маючи реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ст.1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції»), в порушення вимог ст.28 ч.1 п.2, п.3 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, за змістом яких особи, зазначені у ст.3 ч.1 п.1 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані: …, 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, прийняла участь у голосуванні, проголосувавши «за» під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», яким секретарю НМР ОСОБА_2 (відповідно до рішення 57 сесії VIII скликання НМР за №57/2680 від 31 січня 2025 року), за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100 % посадового окладу та преміювання у розмірі 70 % посадового окладу, не зважаючи, що, згідно розпоряджень секретаря НМР за №639/2024-рк від 17 грудня 2024 року, за 86/2025-рк від 04 лютого 2025 року, за №136/2025-рк від 03 березня 2025 року, останній приступив до виконання повноважень Нетішинського міського голови, та, розпорядженнями якого ОСОБА_1 , як начальника управління освіти НМР, премійовано: за №647/2024-рк від 19 грудня 2024 року в розмірі 40 % посадового окладу, за №59/2025-рк від 27 січня 2025 року в розмірі 50 % посадового окладу, за №122/2025-рк від 24 лютого 2025 року в розмірі 60 % посадового окладу, за №163/2025-рк від 24 березня 2025 року в розмірі 70 % посадового окладу, що не є сталим показником, у відповідності до Положення про преміювання працівників ВК НМР, керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів ВК НМР та директора Фонду комунального майна міста Нетішина, затвердженого розпорядженням Нетішинського міського голови за №112/2024-р від 03 травня 2024 року, за змістом якого преміювання здійснюється за якісне та своєчасне виконання обов`язків, відповідно до розпорядження міського голови, а у разі його відсутності особи, яка виконує його повноваження, відповідно, не повідомивши у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів (шляхом публічного оголошення щодо означеного перед голосуванням), та, відповідно, вчинивши дії та прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів, таким чином, порушивши вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Крім того, у наданих до суду протоколах про адміністративні правопорушення №403 від 21 травня 2025 року, №404 від 21 травня 2025 року, за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, вказано, що:

за визначенням ст.1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» та Примітки до ст.172-7 КУпАП:

приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях,

реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень,

відповідно до ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом,

згідно ст.35-1 ч.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»:

у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом,

про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається, і, заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу,

у разі, якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем, рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом,

приватний інтерес ОСОБА_1 це немайновий та майновий інтерес, зумовлений бажанням не нашкодити вигідним для себе трудовим відносинам, оскільки, від оцінки роботи секретарем НМР залежить питання виплати чи не виплати премії, а також, її розмір,

суперечність полягає в тому, що з одного боку у особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого боку особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу,

таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб),

тому, навіть за умови прийняття об`єктивних та неупереджених рішень, особа, маючи приватний інтерес, вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів (Методичні рекомендації НАЗК №2 від 12 січня 2024 року (п.2.4 «суперечність між приватним інтересом та повноваженнями»),

згідно Методичних рекомендації НАЗК №2 від 12 січня 2024 року (п.2.2.1) типовими обставинами та ситуаціями, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення, є відносини прямого підпорядкування: як правило, підпорядковані працівники схильні діяти в інтересах керівника, це зумовлено тим, що у разі прийняття рішення на користь керівника, підпорядкована особа може розраховувати або на його лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакції керівника, застосування дисциплінарного стягнення/ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника, тощо, і, своєю чергою, керівник прагнутиме віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника,

і саме наявна суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та службовими повноваженнями останньої, яка впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, і є реальним конфліктом інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, як порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів (ст.172-7 ч.1 КУпАП), та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (ст.172-7 ч.2 КУпАП).

В обґрунтування доведеності провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, УСР в Хмельницькій області ДСР Національної поліції України надано:

Інформація ВК НМР за №29/01-08-1306/2025 від 28 березня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , як уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції, зазначила, що під протокол сесії особисто надавала рекомендаційні роз`яснення згідно поставленого питання, яке виникло 31 січня 2025 року під час засідання 57 сесії VIII скликання НМР (серед орієнтовного переліку питань для розгляду було включено питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році»), тож:

на звернення ОСОБА_1 перед початком розгляду порядку денного стосовно наявності конфлікту інтересів, оскільки, секретар виконує обов`язки міського голови, а останній являється керівником в межах службових повноважень, було надано відповідь, що конфлікт інтересів відсутній у всіх депутатів, в тому числі, і тих, які також займають посади в управліннях, організаціях та підприємствах, які безпосередньо підконтрольні НМР,

слід зауважити, що вищевказані особи здійснюють представницькі повноваження депутата місцевої ради та діють в інтересах територіальної громади,

у депутата приватний інтерес існуватиме, зокрема, у випадках, якщо рішенням ради, у розгляді та прийнятті якого він бере участь, передбачається надання переваг, благ, вигоди для нього особисто,

таким чином, у разі відсутності у депутатів, які одночасно перебувають на керівних посадах у комунальних підприємствах, управліннях, установах та організаціях, у певному конкретному випадку особистого приватного інтересу, участь у прийнятті рішення з питань, що стосуються відповідних комунальних підприємств, організацій та управлінь, не становить дій в умовах конфлікту інтересів,

і головне повноваження керівника закладу/установи/підприємства не мають відношення до депутатської діяльності, як представника громади, до того ж контракти у означених осіб укладено з роботодавцем НМР, а не особисто з міським головою, і питання працевлаштування, оплати праці та преміювання врегульовані рішеннями ради, у зв`язку з чим, конфлікту інтересів існувати не може,

стосовно можливого конфлікту інтересів між повноваженнями начальника управління освіти ОСОБА_1 та її представницькими повноваженнями, як депутата місцевої ради, слід зауважити, що преміювання останньої здійснюється в межах фонду заробітної плати на 2025 рік, з врахуванням службової записки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 , тож, відповідно, секретар, на підставі вказаних документів, підписує розпорядження про преміювання, але аж ніяк не існує одноосібності в прийнятті даного рішення секретарем,

як висновок, під час голосування щодо питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році» на засідання 57 сесії VIII скликання НМР депутати, зокрема, ОСОБА_1 , не задовольняють власні інтереси та не вчиняють дій в умовах реального конфлікту інтересів, а рішення щодо виплат секретарю міської ради, як і інші питання порядку денного, приймаються колегіально.

Розпорядження ВК НМР «Про тимчасове виконання повноважень Нетішинського міського голови» за №639/2024-рк від 17 грудня 2024 року, за 86/2025-рк від 04 лютого 2025 року, за №136/2025-рк від 03 березня 2025 року, на підставі яких секретар НМР ОСОБА_2 приступив до здійснення повноважень Нетішинського міського голови до 28 березня 2025 року, включно.

Розпорядження Нетішинського міського голови «Про призначення ОСОБА_1 » за №44/2021-рк від 14 січня 2021 року, на підставі якого ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління освіти ВК НМР від 16 січня 2021 року.

Посадова інструкція начальника управління освіти ВК НМР ОСОБА_1 , затверджена Нетішинським міським головою 06 жовтня 2024 року, відповідно до якої визначено посаду безпосереднього керівника начальника управління освіти міський голова.

Розпорядження секретаря НМР ОСОБА_2 «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за грудень 2024 року» за №647/2024-рк від 19 грудня 2024 року, «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за січень 2025 року» за №59/2025-рк від 27 січня 2025 року, «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за лютий 2025 року» за №122/2025-рк від 24 лютого 2025 року, «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за березень 2025 року» за №163/2025-рк від 24 березня 2025 року, відповідно до яких ОСОБА_1 , як начальника управління освіти НМР, премійовано: за №647/2024-рк від 19 грудня 2024 року в розмірі 40 % посадового окладу, за №59/2025-рк від 27 січня 2025 року в розмірі 50 % посадового окладу, за №122/2025-рк від 24 лютого 2025 року в розмірі 60 % посадового окладу, за №163/2025-рк від 24 березня 2025 року в розмірі 70 % посадового окладу.

Положення про преміювання працівників ВК НМР, керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів ВК НМР та директора Фонду комунального майна міста Нетішина, затвердженого розпорядженням Нетішинського міського голови за №112/2024-р від 03 травня 2024 року, за змістом якого преміювання здійснюється відповідно до розпорядження міського голови, а у разі його відсутності особи, яка виконує його повноваження, за окремим рішенням НМР, у межах фонду преміювання у розмірі не менше 10 % та економії фонду на оплату праці, а також, яким визначено порядок преміювання.

Протокол засідання 57 сесії VIII скликання НМР від 31 січня 2025 року та рішення 57 сесії VIII скликання НМР «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році» за №57/2680 від 31 січня 2025 року, відповідно до якого серед переліку питань розглянуто питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», у голосуванні стосовно якого прийняла участь ОСОБА_1 , проголосувавши «за» під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», яким секретарю НМР ОСОБА_2 , за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, включно, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100 % посадового окладу та преміювання у розмірі 70 % посадового окладу.

Рішення І сесії VIII скликання НМР «Про результати виборів депутатів Нетішинської міської ради 25 жовтня 2020 року та визнання їх повноважень» за №1/1 від 27 листопада 2020 року, відповідно до якого визнано повноваження обраних депутатів НМР VIII скликання з 27 листопада 2020 року, за списком, що є додатком до рішення І сесії VIII скликання НМР за №1/1 від 27 листопада 2020 року, у якому значиться ОСОБА_1 , як обраний депутат НМР VIII скликання.

Пояснення уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції апарату ВК НМР ОСОБА_3 , у яких остання зазначила, що:

вона, як уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції під протокол сесії надавала рекомендаційні роз`яснення згідно поставленого питання, яке виникло 31 січня 2025 року під час засідання 57 сесії VIII скликання НМР (серед орієнтовного переліку питань для розгляду було включено питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році»),

на звернення ОСОБА_1 перед початком розгляду порядку денного стосовно наявності конфлікту інтересів, оскільки, секретар виконує обов`язки міського голови і являється керівником в межах службових повноважень, було надано відповідь, що конфлікт інтересів відсутній у всіх депутатів, в тому числі, і у тих, які також займають посади в управліннях, організаціях та підприємствах, які безпосередньо підконтрольні НМР,

слід зауважити, що вищевказані особи здійснюють представницькі повноваження депутата місцевої ради та діють в інтересах територіальної громади,

у депутата приватний інтерес існуватиме, зокрема, у випадках, якщо рішенням ради, у розгляді та прийнятті якого він бере участь, передбачається надання переваг, благ, вигоди для нього особисто,

таким чином, у разі відсутності у депутатів, які одночасно перебувають на керівних посадах у комунальних підприємствах, управліннях, установах та організаціях, у певному конкретному випадку особистого приватного інтересу, участь у прийнятті рішення з питань, що стосуються відповідних комунальних підприємств, організацій та управлінь, не становить дій в умовах конфлікту інтересів,

і головне повноваження керівника закладу/установи/підприємства не мають відношення до депутатської діяльності, як представника громади, до того ж контракти у вказаних осіб укладено з роботодавцем НМР, а не особисто з міським головою, і питання працевлаштування, оплати праці та преміювання врегульовані рішеннями ради, у зв`язку з чим, конфлікту інтересів існувати не може,

стосовно можливого конфлікту інтересів між повноваженнями начальника управління освіти ОСОБА_1 та її представницькими повноваженнями, як депутата місцевої ради, слід зауважити, що преміювання останньої здійснюється в межах фонду заробітної плати на 2025 рік, з врахуванням службової записки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 , тож, відповідно, секретар, на підставі вказаних документів, підписує розпорядження про преміювання, але аж ніяк не існує одноосібності в прийнятті даного рішення секретарем,

відповідно, під час голосування щодо питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році» на засідання 57 сесії VIII скликання НМР ОСОБА_1 не задовольняла власні інтереси та не вчиняла дій в умовах реального конфлікту інтересів, а рішення щодо виплат секретарю міської ради, як і інші питання порядку денного, приймаються колегіально.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою провину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, не визнала, і, зазначивши щодо належного виконання визначених Законом України «Про запобігання корупції» вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, вказала, що, дійсно, з 16 січня 2021 року перебуває на посаді начальника управління освіти ВК НМР, водночас, з 27 листопада 2020 року є депутатом НМР VIII скликання, здійснюючи представницькі повноваження на громадських засадах та діючи в інтересах Нетішинської міської територіальної громади, керуючись, як депутат, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», а також, Регламентом Нетішинської міської ради та іншими нормативно-правовими актами, дотримуючись вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Так, перебуваючи на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР 31 січня 2025 року, в межах адміністративної території міста Нетішин, вона, як депутат прийняла участь у голосуванні, проголосувавши «за» під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», яким секретарю НМР ОСОБА_2 (відповідно до рішення 57 сесії VIII скликання НМР за №57/2680 від 31 січня 2025 року), за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100 % посадового окладу та преміювання у розмірі 70 % посадового окладу.

При цьому, вважає необхідним додати, що, відповідно до встановленого порядку, якщо в депутата є сумніви, щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів, депутат звертається до уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції апарату виконавчого комітету Нетішинської міської ради ОСОБА_3 , яка, за своїми функціональними обов`язками, надає необхідні консультації з виниклих питань, у зв`язку з чим, вона, під час проведення регламентної комісії, звернулась саме до ОСОБА_3 за відповідними роз`ясненням щодо можливості голосування під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», на що остання ( ОСОБА_3 ) повідомила, що конфлікт інтересів відсутній.

Також, слід констатувати, що на 57 сесії VIII скликання НМР від 31 січня 2025 року вона вчергове звернулась до уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції апарату ВК НМР ОСОБА_3 щодо питання 23 «Про здійснення виплат секретарю Нетішинської міської ради у 2025 році» та конфлікту інтересів у начальника управління освіти ВК НМР, тощо, з приводу нарахування премій, про що зазначено у протоколі 57 сесії VIII скликання НМР від 31 січня 2025 року, на що було отримано відповідь конфлікту інтересів не буде, також конфлікт інтересів відсутній і у депутатів, які входять до органу місцевого самоврядування і посідають посади на комунальних підприємствах.

У зв`язку з чим, вважає, що вона, як депутат НМР, діяла в межах чинного законодавства та вжила необхідних заходів щодо недопущення можливого виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, врегулювавши дане питання публічно на сесії під протокол, що також підтверджується і відеозаписом на сайті НМР.

Крім того, прийняте рішення «Про здійснення виплат секретарю Нетішинської міської ради у 2025 році» не передбачає жодних привілеїв, матеріальної вигоди чи інших переваг особисто для неї, голосування відбувалося відповідно до встановленої процедури, а рішення ухвалювалося колегіальним органом, до того ж подібні рішення щодо здійснення виплат приймалися і в попередні роки, і питання щодо конфлікту інтересів не поставало, що підтверджується рішеннями від 23 грудні 2020 року, від 23 грудня 2021 року, від 23 грудня 2022 року та від 26 січня 2024 року.

Отже, на сесіях НМР вона, як депутат, виконує представницькі функції, і, відповідно до Регламенту НМР (ст.8 Права депутата в раді) має право голосу п.1 депутат ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів (комісій), до складу яких він входить, водночас, сам голос депутата не є визначальним, остаточним для прийняття рішення сесії є колегіальне рішення.

Також, стосовно можливого конфлікту інтересів між повноваженнями начальника управління освіти ВК НМР та представницькими повноваженнями, як депутата місцевої ради, зазначає, що преміювання її, як начальника управління освіти ВК НМР, здійснюється, відповідно до Положення про преміювання, за поданням або на підставі службової записки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 , який щомісячно оцінює її роботу, курує освіту та подає службову записку на міського голову або посадову особу, яка тимчасово виконує його обов`язки, в даному випадку, секретарю міської ради ОСОБА_2 , з визначеним відсотком базового розміру преміювання за місяць, з урахуванням показників в роботі та кошторисних помісячних призначень на управління освіти.

Отже, секретар міської ради ОСОБА_2 не приймає одноосібне рішення щодо її преміювання, а діє на підставі порядку про преміювання посадових осіб, у зв`язку з чим, відсутні будь-які підстави для визнання наявності конфлікту інтересів у її діях, пов`язаних з голосуванням щодо питання 23 «Про здійснення виплат секретарю Нетішинської міської ради у 2025 році», яке здійснене у межах повноважень депутата міської ради, у відповідності до чинного законодавства та без будь-яких особистих мотивів.

Тож, з огляду на викладене, вважає в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, і, відповідно, справа підлягає закриттю, згідно поданого з боку захисника адвоката Горщар Б.А. клопотання про закриття провадження у справі, на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , надавши пояснення, аналогічні за змістом поясненням, долученим до матеріалів про адміністративні правопорушення за протоколами №403 від 21 травня 2025 року, №404 від 21 травня 2025 року, за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно, перед початком розгляду порядку денного 57 сесії VIII скликання НМР від 31 січня 2025 року, зверталась до неї, як до уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції апарату ВК НМР, стосовно наявності конфлікту інтересів під час розгляду питання 23 «Про здійснення виплат секретарю Нетішинської міської ради у 2025 році», так як секретар виконує обов`язки міського голови і являється керівником в межах службових повноважень, на що нею було надано відповідь, що конфлікт інтересів відсутній у всіх депутатів, в тому числі, і у тих, які також займають посади в управліннях, організаціях та підприємствах, які безпосередньо підконтрольні НМР, оскільки, під час голосування щодо питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році» на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР депутати, в тому числі, і ОСОБА_1 , не задовольняють власні інтереси та не вчиняють дій в умовах реального конфлікту інтересів, а рішення щодо виплат секретарю міської ради, як і інші питання порядку денного, приймаються колегіально, додатково вказавши, що з означеного питання вона безпосередньо зверталась за роз`ясненнями до НАЗК, де їй у телефонному режимі було роз`яснено, що конфлікт інтересів можливий лише за наявністю причинно-наслідкового зв`язку між голосуванням та наслідками, впродовж певного часу, враховуючи, що приватний інтерес є складовою реального чи потенційного конфлікту інтересів, доведення якого є обов`язковим.

За приписами КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно відшукувати будь-які докази, а також, змінювати фактичні обставини та кваліфікацію, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою, як у цілому, так і в деталях, доповнюючи один одного.

Суд, дослідивши матеріали справи, скеровані УСР в Хмельницькій області ДСР Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, і, оцінюючи надані докази, в їх сукупності, приходить до висновку, що, в даному випадку, відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

І провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 ч.2 КУпАП).

Тож, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 1995 року (справа «Allenet de Ribemont v. France») наголосив, що принцип презумпції невинуватості перш за все гарантія процесуального характеру по кримінальним справам, однак, сфера застосування зазначеного принципу значно ширша: він обов`язковий не тільки для кримінального судочинства, що вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За змістом ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Кожен, чиї права та свободи, визнані у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року «Право на ефективний засіб правового захисту»).

Таким чином, процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційному принципі, передбаченому у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості, тож, відповідно, тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на органи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

І завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист та обстоювання стороною своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, не забороненими законом, а також, прецедентної практики ЄСПЛ, спрямованої на додержання положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України», рішення від 21 лютого 1984 року у справа «Озтюрк проти Німеччини», рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Маліге проти Франції» рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепко проти України»), оскільки, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 зазначеної Конвенції.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ч.1 КУпАП).

При цьому, склад адміністративного правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, діяння адміністративним правопорушенням (проступком) не являється.

Тож, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності, проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, і саме наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також, іншими документами.

Відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів визначена ст.172-7 КУпАП.

Тож, Закон передбачає адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: відповідальність за ст.172-7 ч.1 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а відповідальність за ст.172-7 ч.2 КУпАП настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Водночас, означена норма є бланкетною і для правової кваліфікації передбачає певну деталізацію у відповідності до положень Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14 жовтня 2014 року (зі змінами).

За визначенням ст.1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» та Примітки до ст.172-7 КУпАП:

приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі, зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях,

потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень,

реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», є, зокрема: 1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 2) особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (ст.3 Закону).

За приписами ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у ст.3 ч.1 п.1, п.2 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, є порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, що полягає у дії або бездіяльності службової особи, яка створює або може створити реальний конфлікт інтересів у її службовій діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, полягає в неповідомленні про наявність реального конфлікту інтересів або вчиненні дій/прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що характеризуються діями або бездіяльністю особи, які порушують встановлені законом вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також, особи, зазначені у ст.3 ч.1 п.1, п.2 Закону України «Про запобігання корупції».

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто, особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Ключовою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.172-7 КУпАП, є доведення реального конфлікту інтересів, наявність якого саме і підлягає доказуванню, і, відповідно, відсутність або недоведеність останнього свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідна наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений, 2) наявність повноважень на прийняття рішення, 3) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням, в чому саме суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, що має бути чітко відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, за відсутності хоча б одного із зазначених фактів реальний конфлікт інтересів не виникає.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним, тобто, конфлікт інтересів має місце, коли вказана суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень, і, відповідно, реальний конфлікт інтересів це не припущення і не суб`єктивна оцінка, а юридично визначене явище, що вимагає доведення наявності чітких та взаємопов`язаних обставин.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Варто зауважити, що конфлікт інтересів існує у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність прийняття рішення, навіть у тому випадку, коли прийняті особою рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону, при цьому, виключенням може бути ситуація, за якої у особи відсутні дискреційні повноваження, тобто, право на власний розсуд обирати один із кількох юридично допустимих варіантів дій або рішень у межах, встановлених законом, або частково визначати зміст рішення, що означає, що за наявності певних умов, особо (посадовець) має право самостійно вирішувати, яку форму реагування обрати, виходячи з мети, з якою повноваження надано та буде реалізовано.

Таким чином, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними.

Відповідно до приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»:

сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом (ст.59-1 Закону),

депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення, і депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (ст.49 Закону).

Водночас, надані до суду матеріали щодо вчинення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП КУпАП, в тому числі, і безпосередньо протоколи про адміністративні правопорушення №403 від 21 травня 2025 року, №404 від 21 травня 2025 року у фабулі яких мова йдеться про те, що ОСОБА_1 , будучи депутатом НМР VIII скликання, і, відповідно, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, водночас, перебуваючи, на посаді начальника управління освіти ВК НМР, на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР 31 січня 2025 року, в межах адміністративної території міста Нетішин, маючи реальний конфлікт інтересів, в порушення вимог ст.28 ч.1 п.2, п.3 Закону України «Про запобігання корупції», прийняла участь у голосуванні, проголосувавши «за» під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», яким секретарю НМР ОСОБА_2 , за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи та преміювання, не зважаючи, що останній приступив до виконання повноважень Нетішинського міського голови, та, розпорядженнями якого ОСОБА_1 , як начальника управління освіти НМР, премійовано, не повідомивши у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів (шляхом публічного оголошення щодо означеного перед голосуванням), та, відповідно, вчинивши дії та прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів, таким чином, порушивши вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, унеможливлюють встановлення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованих адміністративних проступків, оскільки, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні:

ОСОБА_1 рішенням І сесії VIII скликання НМР «Про результати виборів депутатів Нетішинської міської ради 25 жовтня 2020 року та визнання їх повноважень» за №1/1 від 27 листопада 2020 року, з 27 листопада 2020 року, визнано, як обраного депутата НМР VIII скликання,

водночас, відповідно до розпорядження Нетішинського міського голови «Про призначення ОСОБА_1 » за №44/2021-рк від 14 січня 2021 року, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління освіти ВК НМР від 16 січня 2021 року,

на підставі розпоряджень ВК НМР «Про тимчасове виконання повноважень Нетішинського міського голови» за №639/2024-рк від 17 грудня 2024 року, за 86/2025-рк від 04 лютого 2025 року, за №136/2025-рк від 03 березня 2025 року, на підставі яких секретар НМР ОСОБА_2 приступив до здійснення повноважень Нетішинського міського голови до 28 березня 2025 року, включно,

ОСОБА_1 , будучи присутньою на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР від 31 січня 2025 року, під час розгляду питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», прийняла участь у голосуванні, проголосувавши «за» рішення 57 сесії VIII скликання НМР «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році» за №57/2680 від 31 січня 2025 року, відповідно до якого секретарю НМР ОСОБА_2 , за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, включно, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100 % посадового окладу та преміювання у розмірі 70 % посадового окладу,

при цьому, за інформацією ВК НМР за №29/01-08-1306/2025 від 28 березня 2025 року, уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції апарату ВК НМР ОСОБА_3 , на звернення ОСОБА_1 , під протокол сесії особисто надавала рекомендаційні роз`яснення згідно поставленого питання, зазначивши щодо відсутності конфлікту інтересів у депутатів під час розгляду питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році»,

згідно розпоряджень секретаря НМР ОСОБА_2 «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за грудень 2024 року» за №647/2024-рк від 19 грудня 2024 року, «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за січень 2025 року» за №59/2025-рк від 27 січня 2025 року, «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за лютий 2025 року» за №122/2025-рк від 24 лютого 2025 року, «Про преміювання начальника управління освіти ВК НМР за березень 2025 року» за №163/2025-рк від 24 березня 2025 року, ОСОБА_1 , як начальника управління освіти НМР, премійовано, у відповідності до Положення про преміювання працівників ВК НМР, керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів ВК НМР та директора Фонду комунального майна міста Нетішина, затвердженого розпорядженням Нетішинського міського голови за №112/2024-р від 03 травня 2024 року, за змістом якого преміювання здійснюється відповідно до розпорядження міського голови, а у разі його відсутності особи, яка виконує його повноваження, за окремим рішенням НМР, у межах фонду преміювання у розмірі не менше 10 % та економії фонду на оплату праці, а також, яким визначено порядок преміювання,

водночас, преміювання начальника управління освіти ВК НМР здійснюється за поданням заступника міського голови з питань виконавчих органів ради, при цьому, система преміювання базується на комплексі показників, досягнення, виконання або перевиконання яких є основою матеріального заохочення працівників (п.2.1), за результатами роботи за місяць розпорядженням міського голови або посадової особи, яка тимчасово виконує його обов`язки, встановлюється базовий розмір преміювання відсоток від посадового окладу (місячної тарифної ставки) однаковий для вcix працівників (п.2.2), розмір преміювання, депреміювання працівників та одноразової премії працівникам встановлюється розпорядженням міського голови або посадової особи, яка тимчасово виконує його обов`язки, за письмовими поданнями заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами виконавчого комітету міської ради, згідно з розподілом функціональних обов`язків та відповідно Положення про преміювання (п.2.3),

тобто, преміювання, в даному випадку ОСОБА_1 , як начальника управління освіти ВК НМР, здійснюється в межах фонду заробітної плати на 2025 рік, з урахуванням службової записки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 , який щомісячно оцінює роботу, курує освіту та подає службову записку до міського голови або посадової особи, яка тимчасово виконує його обов`язки, з визначеним відсотком базового розміру преміювання за місяць, з урахуванням показників в роботі та кошторисних помісячних призначень на управління освіти, що, як наслідок, свідчить, що секретар міської ради ОСОБА_2 не уповноважений приймати одноосібне рішення щодо преміювання начальника управління освіти ВК НМР,

за свідченнями свідка у справі ОСОБА_3 , остання підтвердила звернення до неї, як до уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції апарату ВК НМР, з боку ОСОБА_1 перед засіданням 57 сесії VIII скликання НМР щодо питання №23 «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», на яке вона надала роз`яснення, що під час голосування з означеного питання депутати, в тому числі, і ОСОБА_1 , не задовольняють власні інтереси та не вчиняють дій в умовах реального конфлікту інтересів, а рішення щодо виплат секретарю міської ради, як і інші питання порядку денного, приймаються колегіально.

Відповідно, аналізуючи надані до суду доказі, досліджені безпосередньо у судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи, згідно рішення І сесії VIII скликання НМР за №1/1 від 27 листопада 2020 року, на підставі місцевих виборів від 25 жовтня 2020 року, депутатом НМР VIII скликання, та, відповідно суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, водночас, перебуваючи, на підставі розпорядження Нетішинського міського голови за №44/2021-рк від 14 січня 2021 року, на посаді начальника управління освіти ВК НМР, на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР 31 січня 2025 року, в межах адміністративної території міста Нетішин, прийнявши участь у голосуванні та проголосувавши «за» під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», яким секретарю НМР ОСОБА_2 (відповідно до рішення 57 сесії VIII скликання НМР за №57/2680 від 31 січня 2025 року), за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи та преміювання, виконувала свої обов`язки депутата, у відповідності до вимог ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за якими депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , перед здійсненням голосування, зверталась за роз`ясненнями безпосередньо до уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції апарату ВК НМР ОСОБА_3 , отримавши під протокол сесії рекомендаційні роз`яснення щодо відсутності конфлікту інтересів з поставленого питання, і доказів протилежного до суду не надано, оскільки, сукупність доказів, долучених до скерованих на розгляд матеріалів справи, не доводить наявність приватного інтересу у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 під час голосування, що є обов`язковою складовою реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Отже, вивченням протоколів про адміністративні правопорушення №403 від 21 травня 2025 року, №404 від 21 травня 2025 року, встановлено, що у останніх акцентується увага лише на визначення понять: приватний інтерес та реальний конфлікт інтересів з вказівкою на наявність суперечності (навіть за умови прийняття об`єктивних та неупереджених рішень), та з вказівкою, що приватний інтерес ОСОБА_1 це немайновий та майновий інтерес, зумовлений бажанням не нашкодити вигідним для себе трудовим відносинам, оскільки, від оцінки роботи секретарем НМР залежить питання виплати чи не виплати премії, а також, її розмір, при цьому, не зазначено, у чому саме полягав приватний інтерес особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та у чому саме приватний інтерес превалював над публічним, що, за своїм змістом, викликає певні сумніви і не узгоджується зі стандартом доказування та доведеності провини, виходячи з загальноприйнятого принципу, закріпленому, в тому числі, і у ст.62 Конституції України, за змістом якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, звинувачення та докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, виклад обставин, зазначених у протоколах, не містить інформації, в чому саме полягає і реальний конфлікт інтересів з чітким визначенням мети, яку переслідувала особа, наявність суперечності між приватним інтересом та повноваженнями під час прийняття рішення, а також, як це вплинуло на об`єктивність й неупередженість прийнятого рішення, при цьому, означена суперечність повинна реально впливати на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій, і саме уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення органи повинні надати докази, які б свідчили про суперечність між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, а також, що саме прийнятим рішенням завдано шкоди інтересам служби та органу місцевого самоврядування, що має бути встановлено, у відповідності до положень ст.251 ч.2 КУпАП, приписами якої визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, оскільки, факт визнання особою (правопорушником) події правопорушення не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Тож, будь-яких доказів, які достеменно свідчили, що ймовірний приватний інтерес особи, за умови доведення наявності останнього, в даному випадку, ОСОБА_1 , яка прийняла участь у голосуванні на засіданні 57 сесії VIII скликання НМР 31 січня 2025 року, в межах адміністративної території міста Нетішин, проголосувавши «за» під час розгляду питання «Про здійснення виплат секретарю НМР у 2025 році», яким секретарю НМР ОСОБА_2 (відповідно до рішення 57 сесії VIII скликання НМР за №57/2680 від 31 січня 2025 року), за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року, установлено щомісячно надбавку за виконання особливо важливої роботи та преміювання, суперечить представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, та є обов`язковим матеріали справи не містять, і встановлені під час судового розгляду обставини не свідчать, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 діяла в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Отже, деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25 липня 2000 року (справа «Маттоціа проти Італії»), при цьому, суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки, як наголошено у рішеннях ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (заява №36673/04 («Malofeyeva v. Russia») та від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (заява №926/08 («Karelin v. Russia») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки, це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки, особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

До того ж, відповідно до практики ЄСПЛ, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, і така доведеність провини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто, таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року (справа «Ireland v. the United Kingdom»), критерій доведення якого «поза розумним сумнівом» застосовує ЄСПЛ що при оцінці доказів (рішення від 21 липня 2011 року (справа «Коробов проти України», рішення від 20 вересня 2012 (справа «Федорченко та Лозенко проти України»).

Відповідно, чіткими та переконливими є докази, які, з точки зору звичайної розсудливої людини, у своїй сукупності, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, що є підставою для притягнення до будь-якої відповідальності, визначеної законодавством.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення.

Так, як убачається з матеріалів справи, останні не містять достатніх даних, які б з достеменністю підтверджували та на підставі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б встановити в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, яка, у даному випадку, полягає у тому, що особа умисно усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що має бути підтверджено певними доказами, належними, допустимими, достовірними та достатніми, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, на підставі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б встановити в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, тобто, саме інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП.

І, у зв`язку з тим, що у судовому засіданні належних та допустимих доказів, які б були достатніми та достеменно свідчили, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , за визначених у протоколі обставин, порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не здобуто, а також, враховуючи, що надані докази не дають однозначної відповіді, що конфлікт інтересів був реальним, в тому числі, за відсутністю доказів на підтвердження неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, суд, надаючи оцінку вказаним обставинам в їх сукупності, у відповідності до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначених ст.245 КУпАП, якими, зокрема, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, вважає, що провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю, на підставі ст.247 КУпАП, згідно положень якої провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, так як доказів, які б підтверджували наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованих адміністративних проступків, і, як наслідок, встановлювали б в діях причетної особи наявність адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП КУпАП, в тому числі, і винність у їх вчиненні, до суду не надано.

Європейський суд з прав людини, відображаючи в контексті усталеної практики ЄСПЛ принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

Таким чином, суд, підсумовуючи вищенаведене, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , відсутній склад інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачені ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, що підтверджується здобутими та дослідженими у судовому засіданні об`єктивними даними, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що підлягають доказуванню і відповідають адміністративному правопорушенню, визначеному Особливою частиною КУпАП.

Питання щодо сплати судового збору, у зв`язку з закриттям справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , вирішенню не підлягає, оскільки, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2, ст.247 ч.1 п.1), ст.251, ст.252, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити, на підставі ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, за відсутності події і складу вищевказаних адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ст.172-7 ч.2 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: