Провадження № 3/161/4298/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі: захисника адвоката Стецюка О.В., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Шевчука В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувалася, непрацюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

07.07.20256 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 210272 від 18.06.2025 року, ОСОБА_2 18.06.2025 року о 18.22, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_1 , а саме: образливо висловлювалася, погрожувала, штовхала, шарпала, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода її фізичному чи психологічному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_2 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 210273 від 18.06.2025 року слідує, що ОСОБА_2 , 18.06.2025 року о 18.22, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_1 , а саме: образливо висловлювалася, погрожувала, штовхала, шарпала, в присутності малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого була чи могла бути заподіяна шкода моральному чи психологічному здоров`ю потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 своювину в інкримінованих правопорушеннях не визнала, суду пояснив, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_3 . На даний час вона проживає в США, до України повертається періодично. В квартирі постійно проживає її сестра потерпіла ОСОБА_1 з малолітньою дитиною. 18.06.2025 року вона приїхала до м. Луцька, але не змогла потрапити до квартири, оскільки замок на вхідних дверях був замінений, ключа від нього у неї не було. ОСОБА_1 в цей час знаходилася в квартирі, але двері їй не відчинила, хоча вона стукала у вхідні двері. У зв`язку з цим вона ( ОСОБА_2 ) викликала поліцію. За її викликом приїхали працівники поліції, але і з їх допомогою вона не змогла увійти до квартири. Працівники поліції поїхали, а вона лишилася чекати під дверима. В цей час із квартири вийшов невідомий їй чоловік, як виявилося згодом адвокат Шевчук В.В., і в цей час їй вдалося зайти до квартири. При цьому їй було завдано тілесних ушкоджень. Вона пішла до кімнати, в якій знаходилися її речі і виявила, що встановлений нею замок зрізаний, належні їй речі відсутні. В цей час адвокат Шевчук В.В. викликав працівників поліції, які склали відносно неї протоколи за ст. 173-2 КУпАП. Нецензурно вона не лаялася, образи на адресу сестри не висловлювала, фізичне насильство до неї не застосовувала, лише під час цих подій спілкувалася на підвищених тонах. Дитину сестри вона у квартирі не бачила. Вважає, що такі дії ОСОБА_1 вчиняє з метою позбавити її житла. Між нею та ОСОБА_1 вже тривалий час існують неприязні танапружені стосунки.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Стецюк О.В. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 , разом зі своїм малолітнім сином. Її сестра ОСОБА_2 в квартирі фактично не проживає, оскільки тривалий час проживає в США. Дві кімнати в квартирі ОСОБА_2 закрила на замки, самовільно визначивши, що їх займають вона, її син та співмешканець. Вказана квартира перебуває у співвласності кількох осіб, т.ч. її та ОСОБА_2 . 18.06.2025 ОСОБА_2 приїхала в м. Луцьк і прийшла до вказаної квартири. ОСОБА_2 безпричинно почала стукати у двері, кричати. Дійсно, ОСОБА_2 не могла вільно потрапити до квартири, оскільки під час її перебування за кордоном вона ( ОСОБА_1 ,) поміняла один із замків на вхідних дверях і ключа від цього замка у ОСОБА_2 не було. Проте, ОСОБА_2 мала б зателефонувати до неї, і вона дала б їй ключ. Натомість, сестра кричала, стукала у двері, внаслідок чого вона її до квартири не пустила, оскільки в цей час її малолітній син спав. ОСОБА_2 викликала поліцію. Вона (потерпіла) двері не відчинила, і ОСОБА_2 з працівниками поліції пішли. Надалі, вона зателефонувала своєму адвокату та батькові і попросила їх приїхати. Під час того, як адвокат виходив із квартири ОСОБА_2 увірвалася до квартири, почала кричати, нецензурно лаятися, ображати її, штовхати та шарпати. Всі ці події відбувалися в присутності її малолітньої дитини. У зв`язку з цим її адвокат викликав поліцію. Дійсно, між нею та сестрою багато років існують неприязні стосунки, сестра намагається позбавити її належного їй житла.

Представник потерпілої - адвокат Шевчук В.В. в судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_2 наявні події та склад адміністративного правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим просив притягнути її до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, потерпілої, її представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

У свою чергу, обов`язковою ознакою фізичного насильства є, зокрема, насильницькі дії.

Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів того, що конфлікт, який виник 18.06.2025 року близько 18:22, за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мав ознаки домашнього насильства.

Так, судом в ході розгляду справи не отримано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 вчинила такі дії, якими потерпілій ОСОБА_1 та її малолітній дитині булозавдано емоційну невпевненість, завдано шкоди їх психічному здоров`ю, чи у них виникли побоювання за свою безпеку, або ж мало місце вчинення насильства фізичного характеру.

В самих протоколах про адмінстративні правоопрушення, складених відносно ОСОБА_2 , не стверджується про безумовне заподіяння такої шкоди, натомість в них зазначено, що діями останньої «могла бути чи була заподіяна шкода фізичному чи психологічному здоров`ю» потерпілих.

На переконання суду, події, які мали місце 18.06.2025 року близько 18:22, за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та її сестрою ОСОБА_1 , є побутовим конфліктом через наявність у сторін стійких, довготривалих неприязних відносин, наявність спору щодо порядку користування квартирою за вищевказаною адресою.

Вказані обставини об`єктивно вбачаються як із пояснень ОСОБА_2 , так і з показань потерпілої ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні.

Долучені до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 210273, серії ВАВ № 210272 від 18.06.2025 року та отримані в ході розгляду справи докази не спростовують зазначених вище висновків суду.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом, яким було складено протоколи про адміністративні правопорушення та стороною потерпілої, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що 18.06.2025 року ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючисьст. 173-2, п. 7 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська