ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/1499/24 Головуючий в 1 інст. Бредун Д.С.
Провадження №33/807/99/25 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Білицького Є.М., прокурора Медведєвої В.О. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Гончаренка П.П. на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення працював начальником відділу призову ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 31 березня 2024 року офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави,

стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.

Відповідно до постанови суду, 20 грудня 2022 року на підставі наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №152 Про організацію проведення дводенних зборів з підготовки військовослужбовців до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році, було проведено дводенні збори з підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначено керівником зборів начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_1 .

Цим же наказом було призначено комісію «щодо вивчення та допуску особового складу до несення чергової служби в добовому наряді» у складі: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 , та начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ОСОБА_4 .

Згідно з актом від 23 грудня 2022 року №4797 на допуск особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році, затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 по завершенню проведення дводенних зборів комісією були прийняті заліки на допуск військовослужбовців начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до несення служби в добовому наряді у 2023 році.

Згідно з оціночною відомістю прийняття заліків у особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на допуск до несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році за відповідними критеріями проставлено оцінки «відмінно» ОСОБА_6 , оцінки «добре» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

За підсумками перевірки та прийняття заліків Комісія запропонувала допустити до несення чергової служби, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Таким чином, голова комісії ОСОБА_1 , прийняв залік сам у себе та відповідно у свого безпосереднього начальника, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , членів комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за наслідками прийняття заліку та встановлення відповідних оцінок, голова комісії ОСОБА_1 допустив сам себе, свого керівника та членів комісії до несення чергової служби в добовому наряді, а отже ОСОБА_1 приймав рішення та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, про який не повідомив колегіальний орган (комісію), чим порушив вимоги ст.351 ЗУ «Про запобігання корупції».

(протокол про адміністративне правопорушення №110 від 07 березня 2024 року)

Крім того, 20 грудня 2022 року на підставі наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №152 Про організацію проведення дводенних зборів з підготовки військовослужбовців до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році, було проведено дводенні збори з підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначено керівником зборів начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_1 .

Цим же наказом було призначено комісію «щодо вивчення та допуску особового складу до несення чергової служби в добовому наряді» у складі: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 , та начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ОСОБА_4 .

Згідно з актом від 23 грудня 2022 року №4797 на допуск особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році, затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 по завершенню проведення дводенних зборів комісією були прийняті заліки на допуск військовослужбовців начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до несення служби в добовому наряді у 2023 році.

Згідно з оціночною відомістю прийняття заліків у особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на допуск до несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році за відповідними критеріями проставлено оцінки «відмінно» ОСОБА_6 , оцінки «добре» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

При цьому до комісії, яка приймала заліки, входили й інші військовослужбовці, начальники відділень ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_15 , та капітан ОСОБА_16 , які також здавали заліки, та фактично ОСОБА_1 , як голова комісії приймав заліки у членів комісії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що вони відповідно будуть приймати залік у нього.

За підсумками перевірки та прийняття заліків Комісія запропонувала допустити до несення чергової служби, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Таким чином, голова комісії ОСОБА_1 , прийняв залік сам у себе та відповідно у свого безпосереднього начальника, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , членів комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за наслідками прийняття заліку та встановлення відповідних оцінок, голова комісії ОСОБА_1 , допустив сам себе, свого керівника та членів комісії до несення чергової служби в добовому наряді, а отже ОСОБА_1 приймав рішення та вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги ст. 351 ЗУ «Про запобігання корупції».

(протокол про адміністративне правопорушення №111 від 07 березня 2024 року).

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Гончаренко П.П. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що фактичним моментом виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП є 06 вересня 2023 року (дата складення пояснення ОСОБА_1 ) та станом на 07 травня 2023 року пройшов шестимісячний строк з дня його виявлення в розумінні статті 38 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На адресу Запорізького апеляційного суду 22 липня 2024 року надійшли письмові заперечення прокурора Чиніна Д. на апеляційну скаргу захисника-адвоката Гончаренка П.П.

09 травня 2025 року на адресу Запорізького апеляційного суду від захисника-адвоката Білицького Є.М. надійшли письмові пояснення, згідно з якими, останній просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Білицького Є.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що рішення суду є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколах про адміністративне правопорушення, пов`язаних з корупцією №110 і №111 від 07 березня 2024 року;

- у листі Департаменту моніторингу і контролю за виконанням актів законодавства про конфлікт інтересів та запобігання корупції НАЗК від 05 лютого 2024 року;

- у супровідному листіХортицького РТЦК та СП від 29 листопада 2023 року;

- у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №152 від 20 грудня 2022 року про організацію проведення дводенних зборів з підготовки військовослужбовців до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році;

- у акті №1797 від 23 грудня 2022 року на допуск особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році, затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_17 ;

- у оціночній відомості прийняття заліків у особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на допуск до несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році;

- у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №156 від 23 грудня 2022 року про допуск особового складу до несення чергової служби в добовому наряді із штатною зброєю у 2023 році;

- у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №157 від 23 грудня 2022 року про допуск особового складу до несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році;

- у листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_18 на адресу НАЗК від 15 грудня 2023 року;

- у витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №08 від 14 листопада 2020 року;

- у інструкціях щодо функціональних обов`язків начальника відділу призову ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснив, що несення чергової служби в добовому наряді є постійним заходом, який проходить щорічно, при цьому, як участь в такому заході, так і оцінювання при проходженні добового наряду не впливає на розмір заробітної плати. За таких обставин він не розумів і не знав, про необхідність повідомлення НАЗК про те, що він увійшов до складу комісії. Просив або визнати його невинуватим у вчиненні правопорушення, або закрити провадження у справі за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Його захисник-адвокат Гончаренко П.П. в суді першої інстанції пояснив, що він переконаний про відсутність події і складу правопорушення, оскільки будь-яке рішення ОСОБА_1 у складі комісії не впливали на розмір його доплат до заробітної плати. Крім того, наполягав, що особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, стали відомі обставини справи 06 вересня 2023 року, оскільки копії усіх долучених до протоколу документів, вже були в розпорядженні ОСОБА_19 , оскільки пред`являлись ОСОБА_1 при його допиті.

Прокурор Чинін Д.Ю. в суді першої інстанції наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідка було заслухано ОСОБА_20 , який пояснив, що з 02 березня 2022 року він працює заступником ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальником відділу рекрутингу та комплектації, а в загалом має військовий стаж більше 20 років. Він багато разів ніс чергування в добових нарядах, і йому відомо, що таке чергування не несе жодних переваг та не впливає на службове зростання, а є лише додатковим навантаженням. Негативні заліки під час добового чергування також не впливають на преміювання.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він займає посаду старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 , і має стаж служби з 28 лютого 2022 року. В серпні 2023 року у ІНФОРМАЦІЯ_4 відбулась виїмка документів і особових справ ДБР, та відібрання пояснень від співробітників. Також свідок проходив добові чергування від чотирьох до восьми разів на місяць, і впевнений, що кількість чергувань не впливає на преміювання або їх розмір. Чергування є додатковим обов`язком. Премії зменшуються за дисциплінарне стягнення. Наприклад відмова або саботування добового чергування тягне за собою дисциплінарне стягнення або кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_22 пояснив, що він займає посаду начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_5 . Грошове забезпечення військових складається з основних і додаткових виплат, надбавок і преміювання. Щодо оцінювань за результатами оцінювання комісією, командир військової частини має право накладати дисциплінарні стягнення, але це право командира а не догма. У разі, якщо комісія виставляю незадовільну оцінку, командир частини (керівник) може або призначити переатестацію військовослужбовця, а може встановити дисциплінарне стягнення, догану. Участь у добовому наряді, це вид служби, і вона не впливає на розмір премій. Оцінювання військовослужбовців також прямо не впливають на розмір преміювання, але це може бути підставою для прийняття відповідного рішення командиром.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він є старшим оперуповноваженим з ОВС управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, та він готував матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Так ним була отримана інформація про можливе вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією. У вересні 2023 року він викликав ОСОБА_1 для надання пояснень та опитав щодо факту оцінювання керівника. Надалі він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із запитом на отримання пакету документів щодо обставин подій, однак йому відмовили. Про таку подію і необхідність витребування документів він повідомив НАЗК. В лютому 2024 року від НАЗК він отримав копії наказів, оціночні відомості та інші документи, з яких він прийшов до переконання, що було вчинено адміністративне правопорушення. Момент отримання документів від НАЗК, які він долучив до протоколу, вважає датою виявлення правопорушення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Білицький Є.М. навели доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі, та просили закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Медведєва В.О. при апеляційному розгляді справи заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що судом першої інстанції надано правильну оцінку наявним в справі доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у справі.

Ретельно перевіривши всі доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи в т.ч. додаткові докази, надані сторонами, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з п.1 примітки до ст.172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (п.2 примітки до ст.172-7 КУпАП).

Як вже зазначено вище, відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України.

Відповідно до п.п.1-4 ч.1 ст.28 вказаного Закону, особи, зазначені у п.1, п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Визначення потенційного та реального конфлікту інтересів, приватного інтересу наведенні у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою, потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес це будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими поза службовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів виникає у разі наявності впливу приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час реалізації таких повноважень. Тому, навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними.

Відповідно до Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 квітня 2017 року №1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи», дискреційні повноваження сукупність прав та обов`язків органів держаної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом-нормативно-правового акту.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 займав посаду начальника відділу призову ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», що ніким не оспорюється.

З матеріалів справи убачається, що 20 грудня 2022 року на підставі наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №152 «Про організацію проведення дводенних зборів з підготовки військовослужбовців до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році», було проведено дводенні збори з підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначено керівником зборів начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_1 .

Цим же наказом було призначено комісію «щодо вивчення та допуску особового складу до несення чергової служби в добовому наряді» у складі: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 , та начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ОСОБА_4 .

Згідно з актом від 23 грудня 2022 року №4797 на допуск особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році, затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 по завершенню проведення дводенних зборів комісією були прийняті заліки на допуск військовослужбовців начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до несення служби в добовому наряді у 2023 році.

Згідно з оціночною відомістю прийняття заліків у особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на допуск до несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році за відповідними критеріями проставлено оцінки «відмінно» ОСОБА_6 , оцінки «добре» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Отже, наявними у справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_1 , як голова комісії приймав заліки у членів комісії - ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , усвідомлюючи той факт, що вони відповідно будуть приймати залік у нього, а також приймав залік та оцінював ОСОБА_25 , т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з цим, після прийняття заліків, ОСОБА_1 , як голова комісії, запропонував допустити до несення чергової служби, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

На думку суду апеляційної інстанції, у цьому випадку у ОСОБА_1 під час прийняття рішень стосовно себе була наявна суперечність між його приватним немайновим інтересом, яка полягала у зацікавленості отримання позитивних результатів за підсумками заліків, та з іншого боку службовими повноваженнями, якими був наділений ОСОБА_1 , як голова комісії з прийняття заліків, що давали йому можливість на власний розсуд, тобто за своїм внутрішнім переконанням оцінити самого себе, та проставити відповідну оцінку, а також допустити себе до несення чергової служби у 2023 році.

Таким чином, ОСОБА_1 , під час реалізації своїх повноважень, як голова комісії, приймав рішення та вчиняв дії в умовах реального конфлікту інтересів, пов`язаного з відносинами прямого підпорядкування, коли приймав залік та оцінював ОСОБА_25 , т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ; реалізацією службових повноважень стосовно самого себе, коли приймав залік та оцінював сам себе; та службовими стосунками, коли приймав залік та оцінював інших членів комісії ОСОБА_23 , та ОСОБА_24 , які відповідно оцінювали ОСОБА_1 , на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

При цьому, жодний член комісії «щодо вивчення та допуску особового складу до несення чергової служби в добовому наряді», в тому числі, голова комісії ОСОБА_1 , не повідомляли про наявність конфлікту інтересів, що виник у цій ситуації.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язані із корупцією, за що передбачена відповідальність ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, а саме - вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів та неповідомлення особою у встановлених випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

На переконання суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколів про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколів доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів сторони захисту про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до роз`ясень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» від 25 травня 1998 року для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що при накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст.212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення незалежно від того, чи є зазначене порушення триваючим.

Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі №149/2498/17, днем виявлення адміністративного правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року № 1089/0/2-21, виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією.

З огляду на вищевикладене, для цілей обрахунку строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, саме дата отримання відомостей щодо всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення уповноваженим органом має визначальне значення як дата виявлення правопорушення.

Згідно з наявними матеріалами справи, датою вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією є 23 грудня 2022 року, оскільки саме в цей день ОСОБА_1 та члени комісії склали та підписали Акт №1797 від 23 грудня 2022 року про допуск особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році.

Разом з цим, днем виявлення вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, є - 05 лютого 2024 року, коли Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, отримало від НАЗК «пакет документів», витребуваних від ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо проведення дводенних зборів з підготовки військовослужбовців до самостійного несення чергової служби в добовому наряді у 2023 році накази (витяги з них), акти, оціночні відомості, тощо, які у свої сукупності надають можливість встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного правопорушення, та дозволяє здійснити дії, передбачені частинами 2-4 ст.256 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що вилучення документів слідчими СУ ГУНП в Запорізькій області в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000352 від 10 серпня 2023 року не надавало можливості їх використовувати за рамками кримінального провадження.

З вищевказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доказів на спростування висновків суду стороною захисту, в т.ч. ОСОБА_1 суду не надано.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови суду убачається, що справу судом першої інстанції було розглянуто 24 червня 2024 року, тобто до закінчення шестимісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому підстав для закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, не убачається.

Протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Гончаренка П.П. залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 337/1499/24