ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/2576/24 Головуючий в 1 інст.Телегуз С.М.
Провадження №33/807/124/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Бєлік І.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Бєлік І.В. на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжявід 23 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 29 березня 2024 року до суду з Управління патрульної поліції в Запорізькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №904762, складеного 21 березня 2024 року о 03:35 інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Отставним В.Г., 20 березня 2024 року о 23:27 в м.Запоріжжя, Дніпровський район, вул.Піщана 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №2870 від 23 березня 2024 року, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР України. Про повторність попереджений. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Бєлік І.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанціїта закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівниками поліції замість поверхневої перевірки було проведено обшук водія і самого транспортного засобу за відсутності відповідних підстав.

Також, сторона захисту звертає увагу на те, що суд, перебираючи на себе функцію обвинувачення, послався на наявність у провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які ще не розглянуті та вказав на те, що працівниками поліції вилучалось з карману штанів ОСОБА_1 двох полімерних зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору, як аргумент на підтвердження його винуватості, без дослідження доказів, щодо вмісту цих пакетів, фактично звинуватив ОСОБА_1 в зберіганні наркотичних речовин, що є абсолютно неприпустимим порушенням презумпції невинуватості.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським та лікарю, яким проводився огляд, що він має певну хронічне захворювання, систематично протягом року перебуває на стаціонарному лікуванні та отримує курсами хіміотерапію. Внаслідок чого його нирки майже не працюють та він має проблеми із сечовипусканням.

Наголошує, що ОСОБА_1 на пропозицію співробітників поліції проїхати на огляд до лікаря-нарколога у наркологічний диспансер погодився, при цьому, намагався надати сечу для аналізів, але не зміг в силу стану здоров`я та незалежних від його волі фізіологічних причин.

Окрім того, захисник вказує, що ОСОБА_1 , в медичному закладіпросив взяти аналіз крові або видати направлення туди, де його візьмуть, але лікар йому в цьому відмовив.

Заявлене захисником-адвокатом Бєлік І.В. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання копії оскаржуваної постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 матеріали справи не містять, 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови, того ж дня і отримав копію постанови, що підтверджується підписом останнього, та вже 15 серпня 2024 року захисником-адвокатом Бєлік І.В. було подано апеляційну скаргу, тобто, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Бєлік І.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №904762 від 21 березня 2024 року, з якого убачається, що 20 березня 2024 року о 23:27 в м.Запоріжжя, Дніпровський район, вул.Піщана 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №2870 від 23 березня 2024 року, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР України. Про повторність попереджений. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 березня 2024 року;

- у висновку №2870 від 21 березня 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, ОСОБА_1 відмовився від проходження повного медичного огляду;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Циплякова Д., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби з охорони громадського порядку та забезпеченню безпеки дорожнього руху на території Дніпровського району, о 23 год. 27 хв. в м.Запоріжжя, вул.Піщана, 3, згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у якого під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №2870 від 21 березня 2024 року. Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130КУПАП за порушення п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Вилучено посвідчення водія. Видано тимчасовий дозвіл. Подія зафіксована на бодікамеру.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав. Проте, 06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із запереченнями на протокол, в яких посилався на те, що він дуже довго хворіє на певну хронічну хворобу, і у зв`язку з захворюванням отримав 3 групу інвалідності, тому систематично протягом року перебуває на стаціонарному лікуванні. Протягом останнього півроку він вже пройшов 4 курси з хіміотерапії, наступний 5 курс призначено на 20 травня 2024 року, що підтверджує виписка з лікарні щодо проходження хіміотерапії та ліків, які зупиняють дію нирок. Між курсами він постійно приймає сильнодіючі ліки, які не дають розвитку ракових клітин, серед побічних наслідків цих ліків є те, що нирки майже не працюють, немає сечі, за добу він може сходити до туалету 1-2 рази. В середині березня 2024 року він їхав на власному автомобілі з лікарні, і його зупинили співробітники поліції. Вигляд дійсно в нього був не дуже здоровий, в`яла річ, круги під очами, нездоровий колір шкіри, але це його постійний вигляд, тим паче в той час він перебував на лікуванні і отримував ліки щодо очищення крові, вказані ліки ніяк не впливають на реакцію і він міг керувати транспортним засобом. Співробітники поліції подумали, що він перебуває під діями наркотичних препаратів та запропонували проїхати на огляд до лікаря-нарколога у наркологічний диспансер. Він погодився, і у диспансері його оглянув лікар-нарколог, якому він повідомив, що хворіє і постійно приймає ліки, які не виводять сечу з організму. Він дійсно намагався надати сечу для аналізів, але не зміг, більше двох годин він був у закладі, пив воду, просив взяти у нього кров, але йому повідомили, що в них немає реактивів, які б могли по крові розпізнати чи вживав він наркотичні засоби чи ні. Коли він не зміг здати аналіз сечі, співробітники поліції склали на нього протокол, де вказали, що він відмовився від проходження освідування, але треба відрізняти відмову, як небажання, та фізичну неможливість. Прохав звернути увагу, що він не відмовлявся від проходження огляду та здачі зразків біологічних матеріалів, прибув до медичного закладу, перебував там дві години, був оглянутий лікарем, пив воду, але не зміг здати сечу через фізичну неможливість. Рішення працівників поліції про вчинення ним пасивної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є суперечливим, суб`єктивним, надуманим та таким, що не ґрунтується на дійсних обставинах. Просив закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога він не відмовлявся, однак, біологічний матеріал не зміг надати з об`єктивних причин, внаслідок певного захворювання.

Його захисник-адвокат Бєлік І.В. при апеляційному розгляді навела доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

Під час апеляційного розгляду справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка було заслухано лікаря КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР ОСОБА_2 , який проводив обстеження на стан сп`яніння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та склав висновок №2870 від 21 березня 2024 року, який пояснив, що ОСОБА_1 був направлений працівниками поліції для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Пацієнт був збуджений, орієнтований в часі, положенні, мова була прискорена, обличчя бліде, розширені зіниці, реакція зіниць на світло теж була млява, тремор пальців рук, тощо. Проводився огляд за допомогою Драгеру, який показав 0 % проміле. У нього, як у лікаря, була підозра щодо вживання ОСОБА_1 маріхуани. Сечу пацієнт не здав протягом 2-х годин. Заключний діагноз відмова від проходження повного медичного огляду. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_1 повідомляв йому про те, що він хворіє на певну хворобу внаслідок якої він не може здати сечу. Кров для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не відбирається, відбирається лише сеча. На його думку, при діагнозі хронічний простатит особа не може протягом 2-х годин не надати сечу. Його спеціалізація лікар нарколог.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Бєлік І.В.,та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.

Зокрема, у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відомостями, зазначеними в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом події.

Згідно з направленням від 21 березня 2024 року, працівниками поліції в результаті огляду ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , що підтверджується висновком №2879.

З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній погодився. Працівниками поліції ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Далі, вказаним відеозаписом події зафіксовано, що після доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, лікар-нарколог провів його візуальний огляд, надав продути спеціальний технічний прилад Драгер, результат якого, був негативний, та надав ОСОБА_1 одноразовий стаканчик та запропонував надати біологічний матеріал (сечу) для дослідження, на що ОСОБА_1 повідомив, що він «не хоче до туалету» та просив почекати. Далі, відеозаписом події зафіксовано, що ОСОБА_1 прослідував до кімнати для здачі біологічного матеріалу, пив воду, проте біологічний матеріал не надав. Лікарем-наркологом було надано ОСОБА_1 додатковий час. В подальшому, відеозаписом зафіксовано, що через певний час ОСОБА_1 знову зайшов до кімнати для здачі біологічного матеріалу, проте знову не надав біологічний матеріалів та повідомив лікарю-наркологу, що він «не може надати сечу», на що лікар-нарколог знову надав ОСОБА_1 додатковий час. Далі, відеозаписом події зафіксовано, що через певний час ОСОБА_1 повернувся до медичного закладу та просив у лікаря-нарколога здати кров, проте лікар-нарколог йому у цьому відмовив, на що ОСОБА_1 просив виписати йому направлення, де в нього зможуть відібрати кров, зауважував, що від огляду він не відмовляється, але в туалет не хоче, у зв`язку з чим, лікарем-наркологом стосовно ОСОБА_1 було складено висновок про відмову від проходження повного медичного огляду.

Зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що узгоджується і з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Висновок лікаря КНП «Обласного клінічного закладу з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

У вищевказаному висновку лікаря зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження повного огляду на стан сп`яніння. Від підпису у висновку ОСОБА_1 теж відмовився.

З Акту медичного огляду особи №2870 від 21 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 , який був витребуваний під час апеляційного розгляду справи за клопотанням сторони захисту, убачається, що він був складений 21 березня 2024 року о 03 год. 30 хв. щодо ОСОБА_1 . В графі дата і точний час огляду зазначено - 21 березня 2024 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 був оглянутий лікарем ОСОБА_2 в КНП «Обласному клінічному закладу з надання психіатричної допомоги» Запорізької міської ради. Виявлені у останнього ознаки сп`яніння відображені в Акті огляду. В зазначеному Акті відображено, що ОСОБА_1 протягом 2-х годин не надав біологічний матеріал (сечу). Заключний діагноз відмова від повного медичного огляду.

До версії сторони захисту в т.ч. самого ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а здати біологічний матеріал йому завадила фізіологічна особливість організму внаслідок певного захворювання, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія не підтверджується відповідними доказами.

Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду справи стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 , не надано суду медичних документів, які б вказували на наявність в нього такої хвороби, яка б заважала пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відомості з медичних документів, наданих ОСОБА_1 як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді, які містяться в матеріалах справи, жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Те, що в огляді сімейного лікаря від 04 квітня 2024 року вказано, що у ОСОБА_1 затримка сечі, на що звертає сторона захисту, цих висновків теж не спростовує, оскільки в більшості інших медичних документах, зокрема виписок із медичної картки стаціонарного хворого зазначено, що сечовипускання у ОСОБА_1 вільне.

Окрім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості протягом розумного строку після складання вищевказаного висновку звернутися до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння задля підтвердження своїх доводів щодо неможливості здати біологічний матеріал з фізіологічних причин, проте такої ініціативи останній не проявив.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що інспектором поліції відповідно до вимог ст.256 КУпАП, на підставі висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Разом з цим, згідно з положеннями п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами сторони захисту про те, що ОСОБА_1 в медичному закладі просив у нього взяти аналіз крові, але лікар йому в цьому відмовив, з огляду на таке.

Більше того, відповідно до Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, передбачено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Відповідно до п.7 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, відібрання біологічного середовища необхідне для проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Пунктом 12 передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Згідно з п.13. для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

В той же час, пунктом 14 визначено, що якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, в т.ч. відеозапису події, ОСОБА_1 перебував у свідомому стані та повний огляд останнього на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога не проведений у зв`язку з тим, що поведінка ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення - а саме у відмові, як водія, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Стосовно доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі, про те, що працівниками поліції замість поверхневої перевірки було проведено обшук водія і самого транспортного засобу за відсутності відповідних підстав, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не убачається.

Згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 без жодного примусу давав пояснення з приводу обставин справи та відповідав на запитання працівника поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 судового збору, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З наявних матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи внаслідок війни, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 01 січня 2025 року.

В свою чергу, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в т.ч. особи з інвалідністю II групи.

Отже, вказівка суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору підлягає виключенню з оскаржуваної постанови, тобто ця постанова в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.294 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Бєлік І.В. строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бєлік І.В. задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити:

виключити з постанови стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 334/2576/24