Справа №579/2128/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/414/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Докукіної Т.В. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 26 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 04 вересня 2024 року о 22 год. 25 хв. в м.Кролевець по вул.Калиновського керував автомобілем SsangYong Kyron, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Докукіна Т.В. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 26 листопада 2024 року скасувати, зупинити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 15 листопада 2024 року, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України у зв`язку із проходженням ним військової служби. Вказане клопотання було безпідставно, у порушення норм нині діючого законодавства, залишено без розгляду. 25 листопада 2024 року, ОСОБА_2 повторно подав клопотання про зупинення провадження у справі на наголошував на тому, що в силу служби не може з`явитись на розгляд справи, та звертав увагу і просив зупинити провадження саме на підставі вказаної статті КПК України, з посиланням на те, що положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Однак, постановою від 26 листопада 2024 року суддя Кролевецького районного суду Сумської області притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначив останньому покарання у виді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. При цьому, у постанові судді щодо клопотання про зупинення розгляду справи зазначено лише про те, що воно не заслуговує на увагу та є необґрунтованим, що на думку захисту, свідчить про надмірний формалізм та надмірну гнучкість при розгляді даної справи і у даному випадку, суддею подане ОСОБА_3 клопотання залишено, фактично, без розгляду.

Крім того, апелянт зауважує, що ОСОБА_1 має звання майора, займає посаду начальника служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 . У період із 02 вересня 2024 року по 01 грудня 2024 року приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресію російської федерації проти України, перебуваючи в Сумській області, Сумському районі, Сумській міській територіальній громаді, Курській області, що підтверджується відповідними довідками. Він безпосередньо виконує свої прямі обов`язки із забезпечення логістики засобів ураження свого підрозділу та виконує надважливі задачі для забезпечення оборони України і йому вкрай необхідно мати право керувати транспортними засобами в першу чергу з міркувань Національної безпеки та для виконання посадових обов`язків, для здійснення відсічі країні- агресорці.

Також, апелянт вказує, що працівники поліції допустили по відношенню до ОСОБА_1 порушення, а саме, зупинили останнього, повідомили причину такої зупинки - порушення ПДР (переїхав суцільну), однак доказів на підтвердження цього, не надали, а відразу заявили, що він має ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд. При цьому, ОСОБА_1 , фактично, був позбавлений можливості реалізувати право на захист, оскільки протокол відносно нього складено о 22 год. 56 хв. і у такий пізній час він не зміг реалізувати таке своє право на захист, і поліцейські могли викликати його зранку, щоб останній міг вирішити питання з адвокатом і продовжити процедуру огляду на стан сп`яніння.

На думку апелянта, неврахування суддею суду першої інстанції вищезазначених обставин, призвело до прийняття рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

В судове засідання призначене на 14 год. 00 хв. 05 вересня 2025 року, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в черговий раз, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення апеляційного розгляду на іншу дату, чи про його проведення виключно за його участі не надсилав, а направлена на відому суду адресу судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Проте, відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП, п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», позиції, викладеній у постанові ВП ВС № 800/547/17 від 25 квітня 2018 року, ОСОБА_1 вважається таким, що своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду вказаної справи.

У свою чергу, захисник Докукіна Т.В., яка є апелянтом, у поданій апеляційній скарзі, просила здійснити апеляційний розгляд за її участі у режимі відеоконференції, яке було задоволено, проте, у визначений день та час, на відеоконференцзв`язок не вийшла і причин, які стали для того підставою, не повідомила.

При вирішенні питання можливості розгляду даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Докукіної Т.В., апеляційний суд враховує наступне.

Так, апеляційний суд зауважує, що у провадженні апеляційного суду дана справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з грудня 2024 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисник Докукіної Т.В., яка є апелянтом, судові засідання неодноразово відкладались, при цьому, також, неодноразово приймались рішення про здійснення розгляду даної справи у режимі відеоконференції за участі останньої.

Тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права як ОСОБА_1 так і його захисника Докукіної Т.В. на справедливий суд.

Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України» та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана в його інтересах апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, судові повістки не отримує, а його захисник лише направляє клопотання про відкладення на іншу дату без підтвердження поважності причин неможливості свого прибуття, а у судові засідання, призначені у режимі відеоконференції, також не з`являється, апеляційний суд дійшов висновку, що останні не бажають приймати участь у апеляційному розгляді.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Докукіною Т.В. апеляційної скарги на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 26 листопада 2024 року, у їх відсутність, і у даному випадку права вказаних осіб на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123041 від 04 вересня 2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04 вересня 2024 року та відеозапису з нагрудних та автомобільного відеореєстраторів працівників поліції.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними, підтверджується рух транспортного засобу SsangYong Kyron, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого допустив порушення ПДР перетинання суцільної лінії, що стало підставою для його зупинки працівниками поліції. Під час спілкування з водієм, як було встановлено ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки сп`яніння, а саме, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, що стало підставою для пропозиції з боку поліцейських до нього проти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі.

Від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, на спростовування доводів апелянта, жодних порушень з боку поліцейських апеляційним судом встановлено не було, після складання протоколу, ОСОБА_1 було оголошено його зміст, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про час, день та місце розгляду справи, запропоновано останньому підписати вказаний протокол та скласти в ньому свої пояснення чи заперечення. ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, і жодних заперечень щодо зазначених в ньому обставин, не склав.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 має звання майора, займає посаду начальника служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 . У період із 02 вересня 2024 року по 01 грудня 2024 року приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресію російської федерації проти України, перебуваючи в Сумській області, Сумському районі, Сумській міській територіальній громаді, Курській області, що підтверджується відповідними довідками, безпосередньо виконує свої прямі обов`язки із забезпечення логістики засобів ураження свого підрозділу та виконує надважливі задачі для забезпечення оборони України і йому вкрай необхідно мати право керувати транспортними засобами в першу чергу з міркувань Національної безпеки та для виконання посадових обов`язків, для здійснення відсічі країні- агресорці, то апеляційний суд зауважує, що на даний час до діючого законодавства України не внесено змін, за яких військовослужбовців, які виконують певні завдання, було б звільнено від адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків судді суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

Щодо вимоги захисника Докукіної Т.В. про зупинення провадження до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, наведені вище положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не був позбавлений можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, при цьому, він має захисника адвоката Докукіну Т.В., яка представляє його інтереси, подавала апеляційну скаргу на прийняте рішення що свідчить про те, що ОСОБА_1 належним чином забезпечив свій захист.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що у даному випадку підстави для зупинення провадження у вказаній справі відсутні, і у задоволенні вимог захисника Докукіної Т.В. клопотанні про зупинення провадження, на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України, слід відмовити.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Докукіної Т.В. про зупинення провадження у справі, на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України.

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 26 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Докукіної Т.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.