Справа№ 953/7673/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Шаренко С.Л.,

при секретарі- Реуцькій Н.В.,

за участі представника митниці- Тупікової О.О.,

представника особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності- Медвєдєва В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові матеріал № 0032/80700/2025 про порушення митних правил у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України,

установив:

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0032/80700/2025 від 03.07.2024, 27.06.2025 в зоні діяльності Волинської митниці (пункт пропуску "Ягодин-Дорогуск" митного поста "Ягодин) на митну територію України було ввезено товар Порошок цикорію, розчинний, висушений", кількістю 21600 кг. Товар надійшов з Індії (відправник: DELECTO FOODS PVT LTD) на адресу ТОВ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ ЮКМ (Україна, м. Харків, вул. Червоні ряди, буд. 14, ). Перевезення товару з Індії здійснювалось морським транспортом до порту Гданськ (Польща) у контейнері MRSU7412011, після чого товар у порту був перевантажений на транспортний засіб д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Підставою для пропуску товару на митну територію України стали наступні документи: попередня митна декларація від 26.06.200/2025/903385, інвойс від 17.04.2025 № DF001/LLC/25-26, коносамент від 01.05.2025 №MAEU252728907, CMR від 25.06.2025 № MRSU7412011. Згідно інвойсу від 17.04.2025 №DF001/LLC/25-26 фактурна вартість товару складає 37584 доларів США. 30.06.2025 вказаний товар був доставлений у митницю призначення (Харківська митниця) та поданий для митного контролю та митного оформлення згідно митної декларації № 25UA50U0, заявлена митна вартість товару - 1 683 019, 59 грн, умови поставки CIF GDANSK.

Під час аналізу вказаної зовнішньоекономічної операції за допомогою інформації, яка міститься на національному порталі електронної комерції митних органів Індії «https://icegate.gov.in» митницею отримано інформацію щодо митного оформлення зазначеного товару в Індії. Так, встановлено, що за коносаментом MAEU252728907 (shipping bill № 1054250 від 18.04.2025) оформлений товар у кількості 720 місць, вагою 23256 кг. брутто та вартістю 3 950 340 індійських рупій на умовах поставки FOB (у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 30.06.2025 1 924 289 грн.). Співставлення даних митного оформлення, а саме країни відправлення, країни призначення, ваги товару, кількості вантажних місць, номеру контейнера, що містяться на сайті "https://icegate.gov.in» та документах, що були подані до митного оформлення, дозволяє стверджувати, що інформація стосується однієї партії товару. Митний орган вважає, що ними встановлено невідповідність вартості та умов поставки товару, заявлених під час митного оформлення, вартості та умовам поставки товару в країні експорту, а тому склали протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 483 ч. 1 МК України.

Представник митниці Тупікова О.О. в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та призначити стягнення у межах санкції статті.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання повідомлялась судом належним чином.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил - адвокат Медвєдєв В.І. у судовому засіданні заперечував щодо притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Пояснив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, достатні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, так як єдиним аргументом інспектора на обґрунтування заниження ОСОБА_1 митної вартості товару, а саме зазначення в митній декларації неправильної митної вартості, є посилання на інформацію, яка містилась у відкритих джерелах інформації мережі Інтернет.

Крім того, зазначив, що товариство своєчасно та у повному обсязі сплатило на користь вантажовідправника вартість товару згідно з первинними документами, а саме 37584 USD, однак інспектор в протоколі, без належного обґрунтування та пояснення підстав для цього здійснив перерахунок вартості товару з індійської рупії в гривню за курсом НБУ на дату подання декларації, при цьому в якості єдиного доказу на підтвердження цих обставин послався на відомості з мережі інтернет. Зазначив, що твердження інспектора про невідповідність вартості товару, заявленої під час митного оформлення, вартості, зазначеній в країні експорту є необґрунтованими, оскільки інспектор не мав права порівнювати ціну, зазначену в рупіях з ціною, зазначеною в доларах США у контракті, декларації та банківських документах.

Крім того, зазначив, що якщо митний орган мав обґрунтовані сумніви у заявленій декларантом митній вартості, він мав діяти відповідно до вимог митного законодавства, зокрема направити запит декларанту про надання пояснень та додаткових документів, утім жодних дій інспектором не вчинено.

Твердження інспектора про наявність невідповідності між умовами поставки, зазначеними у документах митного оформлення, та аналогічними відомостями, оприлюдненими на сайті, є безпідставним. Подані декларантом первинні документи (інвойс, пакувальний лист, сертифікати, коносамент тощо) підтверджують достовірність задекларованих відомостей та свідчать про повну відповідність суттєвих параметрів поставки даним, що містяться на сайті. Всі ключові показники країна відправлення, країна призначення, порт розвантаження, вага товару, кількість вантажних місць, номер контейнера ідентичні в обох джерелах, що виключає можливість недостовірного декларування та доводить відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу порушення.

Використання інспектором інформації з сайту як інтернет-ресурсу, правовий статус якого не підтверджено, без належного документального оформлення, засвідчення та автентифікації, є грубим порушенням процесуальних вимог, встановлених законодавством про митну справу. Така інформація не може вважатися допустимим доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не відповідає критеріям належності, достовірності та допустимості, а тому посилання Інспектора на інформацію з нормативно не визнаного джерела свідчить про істотне порушення принципів правової визначеності, змагальності сторін та законності. Зазначив, що за відсутності належних і допустимих доказів склад правопорушення не вбачається доведеним, а відтак провадження у справі має бути закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2025 року на митну територію України, в зоні діяльності Волинської митниці (пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин», ввезено товар «Порошок цикорію, розчинний, висушений», кількістю 21 600 кг. Товар надійшов з Індії (відправник: DELECTO FOODS PVT LTD).

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту № CT/DFPL/054/2023-24R від 03.01.2024, інвойсу № DF001/LLC/25-26 від 17.04.2025, коносаменту від 01/05/2025 №MAEU252728907, CMR від 25.06.2025 №MRSU7412011, вищевказаний товар, фактурною вартістю 37584 доларів США, надійшов на адресу ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ ЮКМ», відправник компанія «DELECTO FOODS PVT LTD» (Індія).

Для пропуску товару на митну територію України надано попередню митну декларацію від 26.06.2025 №807000000/2025/903385. 30.06.2025 року товар доставлений у митницю призначення (Харківська митниця) та поданий для митного контролю та митного оформлення згідно з митної декларації №25UA50U0.

В митній декларації, заявлена митна вартість товару становить 1 683 019, 59 грн., умови поставки CIF GDANSK.

Натомість, як слідує із протоколу про порушення митних правил, під час аналізу зовнішньоекономічної операції за допомогою інформації, яка міститься на національному порталі електронної комерції митних органів Індії «https://www.icegate.gov.in» отримано інформацію щодо митного оформлення зазначеного товару в Індії. Так, встановлено, що за коносаментом MAEU252728907 (shipping bill № 1054250 від 18.04.2025 року) був оформлений товар у кількості 720 місць, вагою 23 256 кг брутто та вартістю 3 950 340 індійських рупій на умовах поставки FOB. Співставлення даних митного оформлення, а саме країни відправлення, країни призначення, ваги товару, кількості вантажних місць, номеру контейнера, що містяться на сайті, та документах, що були подані до митного оформлення, дозволяє стверджувати, що інформація стосується однієї партії Товару. Таким чином, встановлено невідповідність вартості та умов поставки товару, заявлених під час митного оформлення, вартості та умовам поставки товару в країні експорту.

На думку Харківської митниці, в діях ОСОБА_1 вбачається порушення митних правил, а саме переміщення товарів через митний кордон України шляхом надання митному органу, як підстави для переміщення, документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості, у зв`язку з чим 03.07.2025 відносно неї складено протокол про порушення митних правил № 0032/80700/2025 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 МК України.

Як зазначено в ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню

Разом з тим, ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ ЮКМ» здійснило митне оформлення товару при його ввезенні на митну територію України відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому ціна товару визначена у доларах США (USD). Фактурна вартість товару, що вказана в інвойсі та інших товаросупровідних документах, становила 37 584 USD.

У графах 22-24 митної декларації зазначено саме долар США як валюту, у якій визначено загальну суму за рахунком. Таким чином, декларантом правомірно вказано валюту зовнішньоекономічного контракту та здійснено визначення митної вартості у гривні за офіційним курсом НБУ до долара США на дату подання декларації з урахуванням вимог ст. ст. 49, 51, 53, 57, 58 МКУ.

Незважаючи на це, Харківською митницею у протоколі без належного обґрунтування та пояснення підстав (причин) для цього здійснено перерахунок вартості товару з індійської рупії в гривню за курсом НБУ на дату подання декларації, при цьому у якості єдиного доказу на підтвердження цих обставин є посилання на відомості з мережі Інтернет («https://www.icegate.gov.in»), попри наявність офіційних банківських документів, які підтверджують суму перерахування за контрактом.

Крім того, зазначена ціна на сайті, на яку посилається інспектор Харківської митниці під час складання протоколу не може бути співвіднесена з ідентифікаційними ознаками товару, який ввозився на територію України, так як зазначена на сайті ціна є конфіденційною.

Згідно ч. 1 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 МК України подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно ст. 335 МК України під час переміщення товарів через митний кордон України декларант або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

1) при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; д) найменування товарів; е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

В протоколі інспектор Харківської митниці зазначає, що співставленням даних митного оформлення, а саме країни відправлення, країни призначення, ваги товару, кількості вантажних місць, номеру контейнера, що містяться на сайті, на який посилається інспектор, та документах, що були подані до митного оформлення, свідчить про невідповідність вартості та умов поставки товару, заявлених під час митного оформлення, вартості та умовам поставки товару в країні експорту.

Однак аналізом даних сайту, на який посилається в протоколі інспектор, та документів, які були подані декларантом до митних органів України, а саме: контрактом № CT/DFPL/054/2023-24R від 03.01.2024 року, інвойсом № DF001/LLC/25-26 від 17.04.2025, пакувальним листом від 17.04.2025, сертифікатом якості від 17.04.2025, сертифікатом про походження товару від 29.04.2025, сертифікатом здоров`я від 17.04.2025, фітосанітарним сертифікатом від 17.04.2025, коносаментом MAEU252728907 від 01.05.2025, твердження інспектора про невідповідність вартості та умов поставки товару, заявлених під час митного оформлення, вартості та умовам поставки товару в країні експорту спростовуються, так як відомості, які містяться на сайті та в документах ідентичні.

Крім того, представником ОСОБА_1 , адвокатом Медвєдєвим В.І. надана копія листа вантажовідправника №0363/2025 від 15.08.2025 року, яким вантажовідправник підтвердив, що:

- всі первинні документи, надані Товариством до митних органів України при митному оформленні партії товару, були видані та підписані уповноваженими представниками вантажовідправника, є автентичними та оригінальними, і повністю відповідають фактичним умовам постачання зазначеної партії товару;

- ціна товару, зазначена у первинних документах, визначена у валюті контракту, а саме доларі США, та становить 37 584 дол. США на умовах поставки CIF до порту Гданськ (Польща);

- зазначена вартість є фактурною та відповідає погодженим умовам контракту;

- інформація, що міститься на національному порталі електронної комерції митних органів Індії (https://www.icegate.gov.in/), може відрізнятися від фактичних умов контракту та товаросупровідних документів у зв`язку з технічними та процедурними особливостями відображення експортних даних;

- вказана на порталі ціна у національній валюті Індії (3 950 340,24 рупій) є лише еквівалентом вартості товару на момент оформлення експортних документів у країні відправлення, але не є юридично значимим чи остаточним показником для митного оформлення в країні імпорту, оскільки офіційною та релевантною для сторін є ціна у доларах США, визначена у контракті та підтверджена інвойсом;

- дані, зазначені у поданих до митних органів України документах, є правильними та відповідають фактичним умовам поставки, а будь-які відмінності інформації на індійському митному порталі зумовлені особливостями його функціонування та не впливають на зміст і дійсність контрактних умов.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що на виконання вимог ст. ст. 52, 53 МК України Товариством була заявлена митна вартість товару, а також подані необхідні документи на підтвердження такої митної вартості.

З аналізу правових норм ст. ст. 458 , 487 МК України, а також ст. ст. 2, 9, 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Усі вказані елементи складу адміністративного правопорушення є неподільним цілим. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо, хоча б один з них відсутній, або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею гл. 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Харківською митницею не доведено суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а саме прямий умисел ОСОБА_1 , який виразився в поданні останньою митним органам документів, що містять неправдиві дані. Навпаки, нею дотримано вимоги митного законодавства щодо належного декларування товарів, надано достовірні та легітимні документи, які визначають походження і вартість переміщуваних товарів, тому в її діях взагалі відсутній намір, а тим паче, прямий умисел на подання митному органу документів, отриманих незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Таким чином, Харківською митницею не надано жодних належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б стверджувати про подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України.

Згідно ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених МК України, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених МК України, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 МК України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності.

Суд також зважає на те, що, відповідно до положень ч. 1 ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи до процесуальних дій належить, зокрема, витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них.

Отримання інформації від митних органів іноземних держав регулюється Наказом Державної митної служби України «Про затвердження Порядку направлення запитів Державної митної служби України до митних служб іноземних держав або їх інформування» N? 639 від 06 липня 2005 року.

Положеннями даного Наказу чітко передбачений порядок звернення з метою отримання інформації до митних органів інших країн. За даним порядком регіональний митний орган України, який має намір звернутися до митних служб іноземних держав, зобов`язаний підготовити проект запиту та отримати від Держмитслужби України погодження на звернення до митного органу іншої країни.

Разом з тим, інспектором Харківської митниці, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, не вчинено жодної з зазначених дій.

Натомість, у протоколі порушення митних правил Митним органом зазначено, що відповідно до інформації, яка міститься на національному порталі електронної комерції митних органів Індії (https://www.icegate.gov.in/), отримано інформацію щодо митного оформлення товару в Індії. Так, встановлено, що за коносаментом МАЕU252728907 (shipping bill № 1054250 від 18.04.2025 року) оформлений товар у кількості 720 місць, вагою 23 256 кг брутто та вартістю 3 950 340 індійських рупій на умовах поставки FOB (у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 30.06.2025 1 924 289 гр.).

У матеріалах справи про порушення митних правил відсутній Лист Харківської митниці до Державної митної служби України з проектом запиту до митних органів Індії з метою отримання документів митного оформлення в країні експорту.

Таким чином, митними органами України не подано доказів офіційного надання митними органами Індії зазначених документів.

Відомості національного порталу електронної комерції митних органів Індії (https://www.icegate.gov.in), за митною декларацією не є тотожними відповіді від митної служби іноземної держави відповідному підрозділу Держмитслужби України відповідно до Наказу Державної митної служби України N? 639 від 06 липня 2005 року, а отже не можуть слугувати підставами для вчинення заходів з встановлення винних та документування порушень митного законодавства та носять тільки характер припущень митного органу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України, від 03.06.2005 N?8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Цей перелік є вичерпним.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до протоколу про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №0032/80700/2025 вилучено товар: порошок цикорію, розчинний, висушений у кількості 21 600 кг., вартістю 1 924 289 гр.

Обставини викладені у протоколі про порушення митних правил №0032/80700/2025, щодо подання ОСОБА_1 як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості, на підставі яких складений зазначений протокол, не відповідають дійсності та спростовується вищезазначеними доказами.

Недопустимим є складення протоколу про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад цього правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом, зокрема надання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

«Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, які вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом» (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

У практиці Європейський Суд з прав людини, в тому числі у справах: «Стретч проти Сполученого Королівства», «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Ґаші проти Хорватії» від 13 грудня 2007 року, визначені критерії, які слід оцінювати про сумісність заходів втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей.

Отже, стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. В оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребується.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановленим законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає, що вина особи у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 МК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за кваліфікуючими ознаками вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Як зазначено у ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішене питання про вилучені речі і документи, отже, у зв`язку з закриттям провадження по справі, товар, вилучений митними органами відповідно до протоколу, підлягає поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку. Оскільки митним органом не доведені протиправні дії ОСОБА_1 , вилучене у неї майно, а саме порошок цикорію, розчинний, висушений вагою 21 600 кг, вартістю 1 924 289 гр., повинно бути передане власниці без стягнення платежів та зборів за його зберігання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст.247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст. ст. 268, 460, 483, 527, 528, 529 МК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом про порушення митних правил №0032/80700/2025 від 03.07.2025 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вилучений товар, згідно з протоколом про порушення митних правил №0032/80700/2025 від 03.07.2025 року, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без стягнення платежів та зборів за його зберігання на митному складі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Л. Шаренко