П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 204-1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 145958 від 28.04.2025 року вбачається, що 28.04.2025 року о 08 год. 35 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 м. до державного кордону, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку, поза межами встановлених пунктів пропуску через державний кордон.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Показав, що не мав наміру незаконно перетинати кордон. Приїхав у гості до дядька ОСОБА_2 , який зустрічав його на вокзалі.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_1 є його племінником та приїхав до нього у гості. У підтвердження свого проживання у м. Ужгороді надав договір найму від 29.09.2024 року.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Частиною 2 статті 7 та статтею 245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Частиною першою статті 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Таким чином, об`єктивну сторону цього правопорушення становлять такі альтернативні діяння: 1) перетинання державного кордону України пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а також 2) спробу такого перетинання.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України в Словаччину поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, до матеріалів справи не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення та схеми, ОСОБА_1 було затримано за 5000 м. від державного кордону, на залізничному вокзалі м. Ужгород, тобто, у громадському місці загального користування,на території, відкритій для загального доступу, де люди можуть вільно перебувати і пересуватися, і знаходження на вказаній території не свідчить про намір незаконного перетинання кордону.

Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що приїхав у гості до свого дядька ОСОБА_2 , який проживає у місті Ужгороді, що останній підтвердив у судовому засіданні.

З огляду на зазначене, з наданих суду доказів неможливо встановити прямий умисел в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст. 7 ч. 1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», «Леванте проти Латвії» неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.204-1 ч.1, 247 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 204-1 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Придачук