Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2817/25 Головуючий у 1-й інст. Луньова Д. Ю.
Номер провадження №33/4805/927/25
Категорія ч.1 ст.483 МКУ Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: представника митниці Заліщука О.М., захисника адвоката Алексеєва С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України в особі представника Кондратюка А.В. на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України (провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2025 року, з урахуванням постанови Богунського районного суду м. Житомира від 30.09.2025, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу даного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції представник митниці Кондратюк А.В. оскаржив законність й обґрунтованість постанови суду в апеляційному порядку.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнята без дослідження всіх матеріалів справи та без повного з`ясування всіх обставин справи.

Вказує на те, що під час переміщення через митний кордон України у зоні діяльності Львівської митниці та при митному оформленні в Житомирській митниці товару - легкового автомобіля марки «TESLA», модель «MODEL 3», номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пред`явлено підроблену нотаріально посвідчену довіреність. Переміщення цього товару (транспортного засобу) через митний кордон України здійснювалось на підставі довіреності від 01.07.2024 року, посвідченої Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережанською Наталією Павлівною на бланку серії НТМ № 507707, зареєстровану в реєстрі за № 174, згідно якої громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України: НОМЕР_2 , виданий Нововолинським МВ МГУ МВС України в Волинській області, 08.09.2009, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , уповноважила громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , серед іншого представляти її інтереси з питань придбання на її ім`я, транспортування та розмитнення транспортного засобу, а саме автомобіля марки TESLA MODEL 3, 2021 року випуску номер кузова НОМЕР_1 . Довіреність видана без права передоручення повноважень іншим особам, строком на один місяць та дійсна до 01.08.2024 (першого серпня дві тисячі двадцять четвертого року), включно. Згідно пояснень ОСОБА_1 він є виключно найманим працівником і фактично, як перевізник, не несе жодної відповідальності за подані документи, які не відповідають дійсності. Жодних документів на підтвердження того, що ним здійснювались дії по перевезенню транспортного засобу як стороннього перевізника не надано, зокрема і СМR, чи договір на перевезення укладеного з ОСОБА_3 на таке перевезення. Тобто, ОСОБА_1 діяв як фізична особа від імені фізичної особи і відповідні повноваження були визначенні довіреністю. Відповідно до інформації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бережанська Н.П. заперечила факт посвідчення нею довіреності на бланку серії НОМЕР_5 , реєстровану в реєстрі за №174, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважила громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , серед іншого представляти її інтереси з питань придбання на її ім`я, транспортування та розмитнення транспортного засобу, а саме автомобіля марки TESLA MODEL 3, 2021 року випуску номер кузова НОМЕР_1 .

Просить скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2025 року в адміністративній справі про порушення митних правил та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, застосувавши до нього стягнення у відповідності до санкції статті.

В судовому засіданні представник митниці Заліщук О.М. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні адвокат Алексеєв С.М. доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими та в її задоволенні просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, що з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 488 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних привал вважається розпочатим з моменту складання протоколу про адміністративне про порушення митних правил.

Згідно зі статтею 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені норми узгоджуються з нормами статтями 245, 280 КУпАП.

Статтею 491 МК України визначено підстави для порушення справи про порушення митних правил.

Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 статті 491 МК України такими підставами є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині 1 статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організації.

Відповідно до статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Так, диспозиція частини 1 статті 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки, і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим із необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку, що доводи Житомирської митниці про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є необґрунтованими, мотивувавши тим, що матеріали справи про порушення митних правил не містять достатніх доказів того, що останній вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного органу документів, які є підроблені та він був обізнаний про них.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, 08.07.2024 до Житомирської митниці подано електронну митну декларацією (ЕМД) типу ТМ40ДЕ від 08.07.2024 за № 24UA90U2, відповідно до якої було проведено митне оформлення товару (графа 31), а саме: «легкового автомобіля: марка - TESLA; модель - MODEL 3; номер кузова НОМЕР_1 ; тип двигуна - електричний; ємність батареї - 82 кВт/год; кількість місць - 5; тип кузова - хетчбек; календарний рік виготовлення - 2021; модельний рік виготовлення - 2021; дата першої реєстрації - 01.01.2021; вага брутто/нетто 1625 кг; країна відправлення/експорту - США (US)». Разом з ЕМД подано товаросупровідні документи на товар, серед яких свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.02.2024 № V61020924A3, інвойс від 29.02.2024 № 33307, довіреність від 01 липня 2024 року, посвідчену Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережанською Наталією Павлівною на бланку серії НТМ № 507707. зареєстровану в реєстрі за № 174. Згідно з товаросупровідними документами та ЕМД 24UA90U2 одержувач/імпортер (графа 8): ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 24.06.2024, органом № 0717, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Бруховичі, вул. Зелена, буд. 2А, (ІПН: НОМЕР_4 ), особа, відповідальна за фінансове врегулювання (графа 9): ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 08.09.2009р. Нововолинським МВ УМВС України у АДРЕСА_1 , (ІПН: НОМЕР_3 ) та декларант (графа 14/54): ФОП ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , (ІПН: НОМЕР_7 ), якою подано до митного оформлення цю митну декларацію з товаросупровідними документами в електронному вигляді, про що свідчить її цифровий підпис.

Вартість зазначеного товару (легкового автомобіля) відповідно до інвойсу від 29.02.2024 № 33307 - 13744 USD, що з урахуванням курсу НБУ на дату переміщення 05.07.2024 цього товару (транспортного засобу) через митний кордон України у національній валюті становило 557 261,48 гривня).

З копії довіреності від 01.07.2024, посвідченої Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережанською Наталією Павлівною на бланку серії НТМ № 507707, зареєстровану в реєстрі за № 174, згідно якої громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України: НОМЕР_2 , виданий Нововолинським МВ МГУ МВС України в Волинській області, 08.09.2009, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , уповноважила громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , серед іншого представляти її інтереси з питань придбання на її ім`я, транспортування та розмитнення транспортного засобу, а саме автомобіля марки TESLA MODEL 3, 2021 року випуску номер кузова НОМЕР_1 . Довіреність видана без права передоручення повноважень іншим особам, строком на один місяць та дійсна до 01.08.2024р. (першого серпня дві тисячі двадцять четвертого року), включно.

26.09.2024 під час здійснення перевірки дотримання вимог законодавства при переміщенні через митний кордон України товару та декларуванні його при митному оформленні у внутрішній митниці Житомирською митницею за вихідним номером від 26.09.2024 №7.19-3/20-01/8.19/7759 направлено запит Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бережанській Наталії Павлівні з метою підтвердження чи спростування факту вчинення нею правочинів До направленого запиту було долучено копії довіреностей, що мають реквізити зазначеного нотаріуса, а саме ОСОБА_6 , та які пред`являлись як для проходження митного контролю при переміщенні через митний кордон України, так і під час митного оформлення у внутрішній митниці.

30.09.2024 Житомирською митницею отримано відповідь приватного нотаріуса Н.П. Бережанської за № 56/01-16/2024 від 27.09.2024 (вх. Житомирської митниці від 30.09.2024 № 9099/8.19-20) у якій вона серед іншого зазначила, що довіреність від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 від 01.07.2024 року за реєстровим номером 174 нею не посвідчувалась. Спеціальний бланк серії НТМ № 507707 нею не отримувався та не витрачався.

З метою з`ясування всіх обставин переміщення та митного оформлення товару, а саме легкового автомобіля марки TESLA MODEL 3, 2021 випуску номер кузова НОМЕР_1 громадянці України ОСОБА_2 , особі відповідальній за фінансове регулювання, та громадянину України ОСОБА_1 , особі яка безпосередньо переміщувала зазначений транспортний засіб через митний кордон, митницею було направлено листи-виклики, у яких запропоновано прибути до управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил для дачі пояснень, або у разі неможливості прибуття надати письмову інформацію з поставлених питань засобами електронної пошти з досиланням поштою, на які вони не з`явились та будь-яких пояснень не надали.

Від ОСОБА_2 на електронну адресу суду надійшли пояснення, в яких вона зазначає, що в судове засідання з`явитись не може, у липні 2024 року на аукціоні в США нею було придбано автомобіль марки «TESLA», модель «MODEL 3», номер кузова НОМЕР_1 , який доставлявся фірмою, ким саме вона не пам`ятає, а оформленням займався митний брокер ОСОБА_7 , з якою вона спілкувалась телефоном. Транспортний засіб нею було отримано та поставлено на облік. Особисто з ОСОБА_1 вона не знайома.

Також судом витребувано інформацію щодо внесення відомостей до ЄРДР стосовно факту підроблення довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Крім того, представником митниці було додано в судовому засіданні до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 , які останнім було надіслані на адресу митниці, в яких він зазначив, що працює на підприємця ОСОБА_8 , від нього отримував всі доручення на вайбер та надав роздруківку листування, в якій є фото цієї довіреності, та останній аркуш договору, в якому ФОП ОСОБА_8 зазначений роботодавцем, а ОСОБА_1 працівником.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Так, відповідно до п. 8 частини 1 ст. 4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Обов`язки, права та відповідальність декларанта визначені статтею 266 МК України, зокрема: здійснити декларування товарів відповідно до встановленого порядку та надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за явленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як убачається, з даними, внесеними до графи 54 ЕМД №24UA90U2 митна декларація складена та подана до митного органу декларантом/представником ФОП ОСОБА_5 , про що свідчить її електронний цифровий підпис (а.с. 9).

Суд встановив, що представником декларанта у даній справі є агент з митного оформлення та митний брокер ФОП « ОСОБА_5 », яка у письмових поясненням зазначила, що діє на підставі укладеного договору з замовником про надання відповідних послуг при проведенні митної процедури по розмитненню товарів, керуючись наданими їй документами замовником і їх достовірність, правдивість і походження їй не відомо. Крім того, відповідно до ст. 335 МК України, до визначених документів та відомостей, які надають митному органу в паперовій або електронній формі під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларантом, уповноваженою ним особою або перевізником залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, такий документ, як довіреність, не входить. Отже і підстав у неї вимагати у клієнта таку довіреність у паперовому виді у неї не було.

На підставі викладеного Житомирською митницею інкриміновано ОСОБА_1 вчинення дій спрямованих на порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, що під час переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару підроблених документів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.

Вказані обставини зафіксовані у протоколі про порушення митних правил від 06 січня 2025 року №0018/UA101000/2025, складеному щодо ОСОБА_1 .

Відповідно з п. 6 Постанови від 03.06.2005 № 8 Пленуму Верховного Суду України (зі змінами), «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів». Згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови, «підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації…». При цьому, згідно з абз. 4 цього пункту Постанови: «Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Згідно ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Тобто у тому випадку, коли особа позбавлена можливості бути стороною у правочині або вчиняти відповідні дії особисто, вона може оформити довіреність на іншу особу з метою делегування їй своїх повноважень.

Таким чином, довіреність має значення виключно для правового регулювання відносин між довірителем і особою, якій він довіряє себе представляти перед третіми особами.

Також слід зазначити, що довіреність на представництво інтересів власника транспортного засобу не є документом, передбаченим для подання митному органу при переміщенні через митний кордон України.

Більш того, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, під час посвідчення довіреності передбачена обов`язкова присутність лише особи, яка таку довіреність видає.

Також суд врахував що довіреність на представництво інтересів покупця не є документом, обов`язковим для пред`явлення декларантом або перевізником митному органу для митного контролю. Тобто той факт, що ця довіреність є підробленою не міг сприяти приховуванню від митного контролю автомобіля, який ввіз ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_2 , оскільки самого приховування не було. Автомобіль було розмитнено у встановленому законом порядку, сплачено всі обов`язкові платежі.

Перевіряючи доводи представника митного органу щодо умисного подання ОСОБА_1 митному органу, як підстави для переміщення товару через митний кордон України, як перевізником товару, вищеназваної довіреності, апеляційний суд погоджується з аргументам захисника Алексеєва С.М., що така довіреність була надана водієм та прийнята посадовими особами пункту пропуску «Угринів-Долгобичув» Львівської митниці без жодних сумнівів у її достовірності, а доказів щодо обізнаності ОСОБА_1 про підроблення довіреності та купчого документу, які надавались при в`їзді в Україну та під час митного оформлення матеріали справи не містять.

Натомість ОСОБА_1 за своїм статусом є лише перевізником транспортного засобу, що підтверджується його поясненнями, довіреністю, трудовим договором (а.с. 104, 105, 107) та іншими зібраними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 460 МК України, перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості, виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

У відповідності до п. 37 ч. 1 ст. 4 МК України перевізником є особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, коли особа, яка вчинила правопорушення, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх. Тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу як підставу для переміщення товару, є підробленими чи одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає шляхом подання цих документів незаконно перемістити товар.

Дії, передбачені ч. 2 ст. 460 МК України ОСОБА_1 , як водію перевізника, у вину не ставляться.

Крім того, факт підроблення довіреності є предметом розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003936 за ч. 3 ст. 358 КК України.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, виходячи з положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, у суду відсутні підстави для встановлення в діях вказаної особи наявності ознак порушення митних правил передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів у справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Достатніх даних і доказів для того, щоб зробити категоричний висновок про наявність в діях останнього прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України митними органами не надано, а апеляційним судом не встановлено.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, аналізуючи зазначені вимоги закону та фактичні обставини справи, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_1 не було вчинено порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а тому правильно закрив провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України в особі представника Кондратюка А.В. залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь