Справа № 304/1169/25 Провадження № 3/304/673/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтава Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 146084 від 09 травня 2025 року видно, що того ж дня о 19.20 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району Закарпатської області прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані близько 7 000 м до державного кордону у напрямку 202 прикордонного знаку за вчинення спроби незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон у пішому порядку у складі групи осіб, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП як ті самі дії (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади), вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак попередньо направляв на електронну адресу суду письмові пояснення, в яких вказував на те, що в день події він разом з товаришами, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на транспортному засобі, р/н НОМЕР_2 , прямували у напрямку села Зарічево по автодорозі Н-13 (Львів Самбір Ужгород), де у одному із храмів мало проходити практичне заняття з навчальної дисципліни «Кроскультурне благовістя» та на посту у місті Перечин автомобіль було зупинено військовослужбовцями ДПСУ, які безпідставно звинуватили їх у спробі незаконного перетину державного кордону та у подальшому склали протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Просить суд врахувати, що під час затримання були порушені їх права щодо негайного повідомлення родичів та права на отримання правової допомоги, зазначивши у відповідних заявах про те, що вони не потребували цього. Крім цього вказує, що понятими під час складання протоколів виступили самі ж військовослужбовці ДПСУ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому часом їх затримання було 16.42 год, про що долучає відповідні докази, тоді як у протоколах вказана зовсім інша інформація, в тому числі й про те, що вони намагалися перетнути кордон у пішому порядку. Також повідомляє, що він зі своїми товаришами перебував на території Закарпатської області у населених пунктах Порошково, Тур`я Пасіка та Зарічево Ужгородського району Закарпатської області в якості студентів «Школа учнів благовісників», що підтверджується відповідною довідкою, яку також ними було пред`явлено військовослужбовцям, однак вони не взяли таку до уваги. Просить взяти до уваги, що після зупинки автомобіля працівниками ДПСУ ОСОБА_9 , яка також перебувала у автомобілі, зафіксувала на короткотривале відео їх затримання та зробила фото з прив`язкою до місцевості, дати та часу, які додає до клопотання. За наведених обставин свою вину не визнає та просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та подані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності пояснення і документи, суддя прийшов до такого висновку.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 146084 від 09 травня 2025 року, громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме о 19.20 год 09 травня 2025 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району на відстані 7 000 м до державного кордону у напрямку 202 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб у пішому порядку.

Так, згідно з протоколом ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», однак не вказано, які саме положення порядку перетинання державного кордону порушено та які конкретні дії ним вчинено в порушення цих статей.

На думку суду наведені вище обставини разом з долученими до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів протоколом про адміністративне затримання, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів (за яким нічого не вилучено), власним рапортом особи, яка склала протокол, Схемою затримання громадянина України та довідкою щодо проведених оперативно-перевірочних заходів ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » КрП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інших беззаперечних доказів, в тому числі відео чи фото доказів, письмових пояснень осіб, яким ставить у провину вчинення даного правопорушення спільно у групі та, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, суду не надано.

З огляду на викладене суддя вважає, що доказів того, що дії ОСОБА_1 яким-небудь чином були спрямовані на спробу незаконного перетину Державного кордону України у матеріалах справи немає.

Навпаки з надісланого суду письмового пояснення-клопотання ОСОБА_1 видно, що він зі своїми товаришами перебував на території Закарпатської області у населених пунктах Порошково, Тур`я Пасіка та Зарічево Ужгородського району Закарпатської області в якості студентів «Школа учнів благовісників», що в тому числі підтверджується довідкою ректора Кременчуцької євангельської семінарії від 30 квітня 2025 року № 440 та іншими долученими до пояснень доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.