Справа № 748/2136/25 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/4823/783/25
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Костюченка П.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Костюченка П.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Місцевим судом встановлено, що 21 червня 2025 року близько 18 год 00 хв, на території тимчасового розташування особового складу 2 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 , що розташована на території АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, був виявлений солдат ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини рота, порушення мови при спілкуванні та порушення координації рухів при пересуванні, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Костюченко П.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. В обгрутування скарги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вказує, що в ході судового розгляду не були безпосередньо допитані особи в якості свідків, а тому письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є неналежними доказами. Крім того, в судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_6 , яка пояснила суду всі обставини того дня, проте місцевий суд не врахував їх при винесенні рішення. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку у наркологічному диспансері та не притягувався до адміністративної відповідальності.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Костюченка П.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять ) протягом робочого ( навчального ) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять ); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

На даний час на всій території України діє особливий період.

Як зазначено у протоколі А4970 № 40 про військове адміністративне правопорушення від 22.06.2025, 21 червня 2025 року близько 18 год 00 хв, на території тимчасового розташування особового складу 2 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 , що розташована на території АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, був виявлений солдат ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини рота, порушення мови при спілкуванні та порушення координації рухів при пересуванні, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.4-8).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідно до яких 21.06.2025 близько 18 год. 00 хв., на території тимчасового розташування в/ч НОМЕР_1 , військовослужбовець ОСОБА_1 був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння та в їх присутності відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 9-11).

Обставини, викладені в протоколі про військове правопорушення, також підтверджуються: витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №35 від 20.10.2023 (а.с.13), витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №353 від 12.12.2024 (а.с.14), копією військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.18-23), службовою характеристикою ОСОБА_1 (а.с. 17), які знаходяться в матеріалах справи.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість свідків або будь-яку зацікавленість командира військової частини НОМЕР_1 у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять, а тому, доводи апеляційної скарги у цій частині є непереконливими.

Місцевий суд правильно не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 , оскільки вона спілкувалася з ОСОБА_1 до того, як він був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння іншими військовослужбовцями. А між їх спілкуванням та виявленням ОСОБА_1 минув певний проміжок часу. Також відсутні підстави вважати, що письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 містять неправдиві відомості.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд безпосередньо не допитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не заслуговують на увагу, так як вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень, що й було здійснено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, а будь-яких доказів щодо відсутності у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки він, як військовослужбовець, був виявлений на території розташування військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в умовах особливого стану, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Костюченка П.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний