Провадження № 3/734/1817/25 Справа № 734/2905/25
ПОСТАНОВА

іменем України

10 жовтня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., захисника Лущик О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу від 17.06.2025 Серії ЕПР1 №364146, о 6 годині 34 хвилин 17.06.2025 в с. Кіпті, дорога М-01 97 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем HUNDAI TUKSON днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук,поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікарні у лікаря нарколога відмовився,чим порушив п.2.5 ПДР- відмова особи, яка керує ТЗ від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк, нарк чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що є військовослужбовцем. 16.06.2025 перебував у добовому наряді, з якого ввечері був знятий у зв`язку з відправленням на навчання. Того ж вечора отримав наказ командира 17.06.2025 рано в ранці вирушити до м.Києва для участі у заходах. На виконання даного наказу з ранку на автомобілі направився в м.Київ. По дорозі в с.Кіпті на посту був зупинений працівниками патрульної поліції, які оглянули його автомобіль. Під час спілкування, останні звинуватили його у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до селища Козелець для проходження медичного огляду. Він пояснив їм, що поспішає, оскільки перебуває у службовому відрядженні і повинен прибути у найкоротший термін до м.Києва. Після цього один з поліцейських зняв з себе боді-камеру і залишивши неї осторонь сказав йому, щоб він відмовився від проходження після чого вони його відпустять, а по прибуттю до військової частини щоб пройшов освідування на стан наркотичного сп`яніння та здав аналізи. Після цього він на камеру відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і працівниками поліції на нього було складено адміністративний протокол. Потім він поїхав в м.Київ, де здав аналізи, результат дослідження яких показав відсутність у його організмі будь-яких наркотичних речовин.

Захисник просив закрити провадження в справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення про що подав письмове клопотання, пославшись на те, що долучений до матеріалів адміністративної справи цілком підтверджує слова ОСОБА_1 , дає розумні сумніви у тому, що ОСОБА_1 свідомо відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, а дії працівників поліції є такими, які спонукали до вчинення ним таких дій, тобто висловленні слів, що він не бажає пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, визначені в документах працівником поліції ознаки, крім того, що зіниці очей не реагують на світло не були поставлені (озвучені) в провину ОСОБА_1 безпосередньо на місці, що дає розумні сумніви в тому чи були такі ознаки взагалі, а долучений висновок медичного обстеження на визначення стану наркотичного сп`яніння цілком спростовує факт вживання наркотичних засобів, що дає підстави вважати, що ознак наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не мав, а тому і не повинен був проходити такий огляд. Крім того, працівники поліції пропонували пройти, однак не вимагали у водія пройти такий огляд. За таких обставин ОСОБА_1 не має нести відповідальність, оскільки таке правопорушення не вчиняв, його вина не доведена, п долучені до матеріалів докази є неналежними та не допустимими, бо отримані в порушення вимог Закону. Як зазначено відеозапис безперервний, однак він не є таким, та дії працівників поліції були умисними щодо недолучення такого доказу, оскільки особисто працівником поліції, за його бажанням і на власний ним розсуд сам зняв з форменого одягу нагрудний відеореєстратом та спілкувався поза його фіксацією. ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, коли прибув до місця служби, здав біологічний матеріал, та довів, що наркотичні засоби не вживає та не вживав.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши в судовому засіданні матеріали судової справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається, як працівники поліції зупиняють транспортний засіб HUNDAI TUKSON днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за те, що останній не був пристебнутий ременем безпеки. Запитують, чи вживав наркотичні засоби та пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у селищі Козелець. Водій пояснює, що є військовослужбовцем та поспішає по службі, запізнюється, наркотики взагалі не вживає. Після цього поліцейській світить ліхтариком у очі ОСОБА_1 . Потім водій та поліцейській підходять до поста. Поліцейський знімає боді-камеру і залишає її на крильці, після чого разом з водієм відходять осторонь та про щось розмовляють. Після через три хвилини поліцейський бере боді-камеру і разом з водієм заходять у приміщення поста. Там працівник поліції пояснює ОСОБА_1 що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому на відео не вбачається ознак наркотичного сп`яніння, які було оголошені поліцейським та в подальшому зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 пояснює, що поспішає по службі і вже запізнюється, тому для виконання наказу про прибуття до місця навчання та браком часу відмовляється від проходження огляду. Після цього на ОСОБА_1 складається протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 счт.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до довідки №08/2037-25 від 03 липня 2025 року начальника відділу кадрів НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації до Державнеої прикордонної служби України з 25 жовтня 2022 року. З 18 листопада 2022 року і по теперішній час проходить військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3 ) АДРЕСА_1 .

Згідно посвідчення про відрядження військової частини НОМЕР_3 , старший солдат ОСОБА_1 перебував у відряджені у в/ НОМЕР_4 з 17.06.2025 по 20.06.2025.

Відповідно до результатів біохімічних досліджень (Комплекс №16 «Визначення наркотиків у сечі», дата забору 19.06.2025) у організмі ОСОБА_1 наркотиків не виявлено.

Даючи оцінку наявним та дослідженим доказам, констатує, що вони підтверджують пояснення ОСОБА_1 , які ним були дані у судовому засіданні, що дає підставі для розумних сумнівів у тому, що ОСОБА_1 свідомо відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, а дані, які містить протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності. Долучений стороною захисту висновок медичного обстеження на визначення стану наркотичного сп`яніння цілком спростовує факт вживання наркотичних засобів, що дає підстави вважати, що ознак наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не мав, а тому і не повинен був проходити такий огляд.

Суд звертає увагу, що відеозапис, який був долучений до протоколу не може вважатися безперервним, оскільки працівник поліції зняв з форменого одягу нагрудну боді-камеру та спілкувався кілька хвилин з ОСОБА_1 поза його фіксацією.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 21 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11. № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим... Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права..."

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Підсумовуючи викладене, об`єктивно дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №364146 17.06.20235, не підтверджені належними та достатніми доказами по справі. Всі сумніви в даному випадку суддя у відповідності до ст.62 Конституції України трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Прецедентна практика ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

За вказаних обставин, суддя дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 17,18, 126, 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя