Справа №443/1018/25
Провадження №3/443/465/25
ПОСТАНОВА

іменем України

08 жовтня 2025 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника авдоката Войтович О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №259161 від 01.03.2025, 28 лютого 2025 року о 23:30 год. в м.Ходорів по вул.Привокзальна, 5, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей). Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі КНП ТМО «СМОЛ» відмовився.

ОСОБА_1 під час розгляду справи заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пояснивши, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу. 28.02.2025 він перебував на службі, а саме перебував у варті, а тому він фізично не міг керував транспортним засобом м.Ходорів по вул.Привокзальна, 5, Стрийського району Львівської області. На відеозаписах, які долучені до матеріалів справи зображений не він.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Войтович О.М. просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав викладених у письмовому клопотанні.

Зокрема зазначила, що в матеріалах не міститься інформації щодо встановлення особи, документи не перевірено, та протокол складено на іншу особу, а не на ОСОБА_1 .. На відеозапису видно, що на ньому не ОСОБА_1 , а зовсім інша особа. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в цей час перебував на службі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або ж керування транспортним засобом та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, знаходилася у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено правила дорожнього руху.

Нормами п.2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 ПДР).

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як видно з досліджених судом відеозаписів події, які містяться на одному CD-диску, 28 лютого 2025 року о 23:30 год. в м.Ходорів по вул.Привокзальна, 5, Стрийського району Львівської області, працівниками поліції було зупинено транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 . На пропозицію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, водій відмовився від проходження.

Однак, з наданого відеозапису неможливо встановити чи керував саме ОСОБА_1 даним транспортним засобом, оскільки працівники поліції належно не встановили особу водія, а лише обмежилися інформацією з електронних реєстрів, а також шляхом візуального спостереження видно, що особа зафіксована на відеозаписі не є ОСОБА_1 , хоча і схожа на нього.

Більше того, особа зафіксована на згаданому відеозаписі схожа на ОСОБА_2 , якого постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.08.2025 у справі №443/1055/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 си.130 КУпАП.

Вказане свідчить про неналежне та недобросовісне виконання працівниками поліції свого обов`язку по встановленню фактичних обставин події, а саме встановлення особи водія транспортного засобу.

Крім того, як видно із довідки військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України №50/02/12-В-89-Аз від 05.08.2025, ОСОБА_1 , стрілець 3-го стрілецького відділення, 2-го стрілецького взводу (стрілецької роти з ООВДО №33/2) 4-го стрілецького батальйону, відповідно до постових відомостей варти з охорони та оборони об`єкта №33 від стрілецької роти №33/3 обл.№691 від 27.02.2025 та обл.№702 від 28.02.2025, останній у період з 18:00 год. 27.02.2025 до 18:00 01.03.2025 перебував у варті.

За інформацією командування підрозділу солдат ОСОБА_1 перебуваючи у варті не відлучався з території об`єкта.

Враховуючи вищевикладене, судом на підставі наявних у матеріалів справи відсутні докази про те, що 28 лютого 2025 року о 23:30 год. в м.Ходорів по вул.Привокзальна, 5, Стрийського району Львівської області саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом вчинення особою такого порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії Серії ЕПР1 №259161 від 01.03.2025 не може бути визнаний достатнім доказом, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали жодних сумнівів.

Тобто, обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушенняСерії Серії ЕПР1 №259161 від 01.03.2025, не підтверджені жодними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02). Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкції вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого є значним, а також передбачає позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення суду не надано, а саме те, що саме ОСОБА_1 28 лютого 2025 року о 23:30 год. в м.Ходорів по вул.Привокзальна, 5, Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 08 жовтня 2025 року.

Суддя С.І. Сливка