Справа № 304/1411/25 Провадження № 3/304/789/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

дев`ятого червня 2025 року о 02.20 год ОСОБА_1 , керуючи по вулиці Центральній у селі Туриця Ужгородського району Закарпатської області транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», р/н НОМЕР_2 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Також 05 липня 2025 року о 00.10 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району Закарпатської області під час спроби незаконного перетину Державного кордону України поза встановленим пунктом пропуску на відстані 7 000 м до державного кордону в районі 202 прикордонного знаку, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року.

Крім цього, 08 липня 2025 року о 16.45 год по вулиці Центральній у селі Туриця Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 , будучи протягом року за постановою Управління патрульної поліції в Закарпатській області ЕНА/3260424 від 14 жовтня 2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, у порушення вимог п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», р/н НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а також відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, в тому числі будучи присутнім у судовому засіданні 10 липня 2025 року; причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Відтак, з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколів, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Так, положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.1 «а» передбачено, що водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Встановлено, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356087 від 09 червня 2025 року, серії ЕПР1 № 385388 та серії ЕПР1 № 383905 від 08 липня 2025 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 146541 від 05 липня 2025 року та протоколом про адміністративне затримання від 05 липня 2025 року, Направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ЕПР1 № 356087 та серії ЕПР1 № 385388, копіями постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4926651 від 29 червня 2025 року та серії ЕНА № 5174611 від 08 липня 2025 року, повідомленнями заступника начальника відділення поліції № 1 (м. Перечин) № 78628-2025 від 14 червня 2025 року та № 91054-2025 від 09 липня 2025 року, а також записами відеофайлів «Каналош», даними ІП «Адміністративна практика» від 09 липня 2025 року, що долучені до протоколу, та довідкою заступника начальника відділення поліції № 1 від 09 липня 2025 року № 91053-2025; рапортом інспектора Сколовського В. від 05 липня 2025 року, а також схемою затримання громадянина України.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стаття 23 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Таким чином при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя беручи до уваги те, що він є особою, яка вчинила, в тому числі адміністративні правопорушення, що створюють потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя і здоров`я людей, майнових прав фізичних та юридичних осіб, виходячи зі змісту санкцій ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 204-1 КУпАП вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП як таке, що передбачає більш суворий розмір стягнення у виді штрафу, та яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчинених правопорушень, особі порушника та ступеню вини, необхідним та достатнім для його виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так й іншими особами.

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу ОСОБА_1 , якому згідно з інформацією правоохоронного органу посвідчення водія не видавалося, суд прийшов до висновку, що відносно нього слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу, розмір якого у санкції визначено безальтернативно.

Одночасно суд зауважує, що згідно зі ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Як роз`яснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів приналежності транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , такий згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , тому відносно ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу застосовано бути не може.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2025 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 36, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу накласти адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.