ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда війни 2-ї групи, учасника бойових дій, і. к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 18.06.2025 близько 10 го. 43 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою через різні месенджери, також скинув фото з місця роботи, що свідчить про переслідування, постійно телефонує з березня 2025. Внаслідок чого була завдана шкода психічною здоров`ю колишньої співмешканка ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що після повернення з полону познайомився з ОСОБА_2 , з якою проживав спільно до березня 2025. Проживали добре, ОСОБА_2 постійно просила гроші, значні суми, які він їй перераховував на картку. В послідуючому, вона змінила ставлення до нього, припинила стосунки. Він зрозумів, що вона його використовувала лише щоб виманити у нього побільше грошей, у зв`язку з чим звернувся до поліції із заявою про її шахрайські дії. Саме через це і виник конфлікт, він її не переслідував, не погрожував, а лише намагався з`ясувати питання про її шахрайськів дії та повернення своїх грошей.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 думку захисника, дослідивши матеріали справи та додатково надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15 листопада 2001 року насильство в сім`ї будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, в тому числі щодо третіх осіб приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати школи психологічному здоров`ю особи.

Тобто, психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психологічному здоров`ю.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваності в часі інцидентів множинних видів насильства, система основа, повна влада та контроль над постраждалою особою, насильницькі дії у відносинах між близькими людьми, якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність його, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факту вчинення домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття "сварка", "конфлікт", "насильство".

Сварка - гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами.

Насильство - умисне застосування фізичної сили або влади, виконане реально або здійснене у вигляді погрози, спрямоване проти себе, проти іншої особи, групи осіб або громади, результатом є (або з високою ймовірністю може настати) отримання тілесних ушкоджень, смерті, психологічної травми, відхилення в розвитку або різного роду шкода.

Психологічне насильство це будь-яке зловживання, яке є емоційним, а не фізичним. Він може включати в себе будь-яке слово від словесного зловживання та постійну критику до більш витончених тактик, таких як залякування, маніпуляції та відмову будь-коли бути задоволеними від дій інших.

Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів та поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 , скріншоти смс-повідомлень.

Як вбачається зміст протоколу про адміністративне правопорушення не має відомостей про те, в чому саме виразилося психологічне насильство, які наслідки воно спричинило потерпілій, а лише констатація факту вчинення психологчного насильства: "вчинив домашнє насильство психологічного характеру, погрожував фізичною розправою, переслідує, телефонує, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю колишній співмешканці ОСОБА_2 " Отже органом який склав адміністративний протокол порушено вимоги ч.1 ст. 256 КУпАП, оскільки норма ст. 173-2 КУпАП має описово-бланкетний характер. В протоколі не відображено, які наслідки настали для ОСОБА_2 в результаті дій ОСОБА_1 , їх зміст не розкрито, а лише зазначено «чим завдав шкоди». В даному випадку висунуте ОСОБА_1 обвинувачення є неконкретним, що у свою чергу позбавляє останнього знати в чому він обвинувачується.

Судом встановлено факт наявності сварок, написання ОСОБА_1 иСМС-повідомлень, які були надіслані після події, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто на час події 18.06.2025 такі СМС-повідомлення не направлялися.

Під час судового розгляду також не доведено факт погроз фізичною розправою.

Судом не здобуто доказів про те, що ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство колишньої співмешканки ОСОБА_2 , протокол складено лише на підставі заяви останньої, без належної перевірки. При цьому, рапорт поліцейського долучений до справи як доказ, у розумінні ст. 251 КУпАП, не є джерелом доказу.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко