ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/754/25 Номер провадження 33/814/740/25Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого слюсарем в ТОВ «Леляківське», мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 14 березня 2025 року о 17 год. 15 хв. по вул. М. Грушевського в с.Леляки Лубенського району Полтавської області керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Alkotest Drager 6810". Результат приладу позитивний та становить 0,78 % проміле, чим порушив п. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції допущено порушення ст. 268 КУпАП у зв`язку з проведення судового розгляду за його відсутності, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зауважує про відсутність у його діях об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно до апеляційної скарги додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року посилаючись на те, що розгляд справи у суді першої інстанції проведено без його участі, про існування постанови дізнався лише 14 травня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 участі в судовому засіданні суду першої інстанції не брав, жодних даних про отримання копії судового рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Зі слів апелянта, про наявність судового рішення по справі дізнався лише 14.05.2025 під час ознайомлення з матеріалами справи

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року є поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 участі у розгляді справи у суді першої інстанції не брав, копію судового рішення не отримував, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в підтримку апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №679608 від 14.03.2025, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «Пирятинська міська лікарня» від 14.03.2025, в якому зазначено про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду в лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із згодою пройти огляд на місці, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки ( технічного приладу Драгер), чинного до 04.03.2026; висновком щодо результатів медичного огляду з використанням спеціального технічного приладу Драгер з показником 0,78‰ від 14.03.2025; відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції долученими до матеріалів справи.

Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до відомостей відеозапису, наявного у матеріалах справи, яким зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема обставини за яких було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема й запах алкоголю з порожнини рота у зв`язку з чим поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній виявив бажання пройти за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки, попередньо ознайомившись з наданими для огляду документами про повірку технічного приладу Драгер, результат склав 0,78‰ проміле, з результатом погодився.

Під час апеляційного розгляду справи не було встановлено даних, які б підтверджували апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів на підтвердження в діях події та складу адміністративного правопорушення.

Наведені вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути його до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими у зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду.

З наявного відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що зафіксовано момент зупинки транспортного засобу ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апелянта про те, що працівник поліції не назвав причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відразу перейшов до перевірки документів, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наведене не спростовує факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення водієм п.2.9а Правил дорожнього руху.

Більше того, протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу, з протоколом погодився, підписавши його без жодних заперечень. Така версія виникла лише на стадії судового розгляду у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , що призвело до порушення його прав, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про порушення права на захист і не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, враховується те, що апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надавати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи, чим ОСОБА_1 скористався в повному обсязі, при цьому підтвердив те, що фактично з результатами огляду на стан сп`яніння погодився, не оспорював та не наполягав на проведенні огляду у закладі охорони здоров`я.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були беззаперечними підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко