Справа № 577/4545/25
Провадження № 3/577/1359/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2025 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Логін Є.В., за участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Коваленко Т.В. , розглянувши в режимі відеоконференціїї матеріали, які надійшли від Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 , -

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

27.07.2025 року о 22.50 год. в м. Конотоп по вул. С. Петлюри, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLVO XC90» н.з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосування спеціального технічного приладу drager alkotest 6820. Згідно результату огляду на стан сп`яніння зафіксовано 1,09 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Коваленко Т.В. в судовому засіданні заперечила вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, а тому в силу ст. 266-1 КУпАП, його огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а не працівником Конотопського РВП ГУНП у Сумській області. Крім того під час складання протоколу у м. Конотопі була оголошена повітряна тривога, проте не зважаючи на підвищений рівень небезпеки, поліцейський продовжував складати протокол та інші документи. Додатково зазначила, що на відео з місця події відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній знаходився поряд з автомобілем, а лише його визнання факту керування авто в стані сп`яніння не доводить його вини. Також адвокат просила, у разі визнання судом вини ОСОБА_1 , застосувати до нього за аналогією закону статтю 69 КК України та не призначати йому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком 1 рік.

Допитаний судом поліцейський Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 401682 відносно ОСОБА_1 пояснив, що 24.07.2025р. у вечірній час під час несення служби, отримав виклик на планшет про вчинення невідомими особами хуліганських дій у м. Конотопі по вул. Петлюри. Приїхавши на місце події він помітив жінку та чоловіка, як він пізніше встановив ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які перебували поруч з автомобілем «VOLVO XC90» н.з НОМЕР_2 . При спілкуванні з ОСОБА_1 , той повідомив, що дійсно вживав спиртні напої та керував вказаним транспортним засобом, після чого з його згоди на місці було проведено огляд на стан сп`яніння та складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши представлені докази, відеозапис події, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено п. 2.9. ПДР.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає, зокрема у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 401682, направленням на медичний огляд на стан сп`яніння, актом огляду на стан сп`яніння, з використанням газоаналізатора Драгер 6820 №ARSL-0589, результат тесту 1,09 % проміле, відеозаписом камери відеореєстратора інспектора поліції, з якого чітко спостерігається факт визнання ОСОБА_1 керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та його згодою на проходження огляду на стан сп`яніння на місці події, іншими матеріалами справи.

Оцінивши представлені суду докази, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена, дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковано вірно - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів адвоката про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і огляд відносно нього могла проводити лише посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України відповідно до порядку, встановленого ст.266-1 КУпАП, а не поліцейські, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Відповідно до ч.3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Отже, даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.

Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 керував транспортним засобом у м. Конотопі по вул. Симона Петлюри 24.07.2025р. о 22 год 50 хв. в стані алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Доказів того, що у вказаний протоколі день та час, останній виконував обов`язки військової служби, суду не надано. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.

Що стосується клопотання адвоката про застосування до ОСОБА_1 за аналогією закону ст.69 КК України та не призначення йому покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком 1 рік, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві. Однак, питання накладення адміністративного стягнення чітко врегульоване Главою 4 КУпАП і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.

Крім того, адвокат зазначала, що складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалось під час сигналу «Повітряна тривога!», що є порушенням права ОСОБА_1 на захист та безпеку його життя, оскільки він мав перебувати в цей час в укритті, проте працівники поліції проігнорували сигнал повітряної тривоги і не припинили складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Натомість вважаю вказані доводи безпідставними, які не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі та не можуть бути прийняті до уваги. Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не зауважував поліцейським про наявність повітряної тривоги, не зазначав про необхідність переміщення його в укриття чи будь-які інші обставини з цього приводу. Разом з цим, чинним законодавством не встановлено обмежень виконання працівниками поліції своїх службових повноважень під час сигналу «Повітряна тривога». А тому, вказану обставину не можна визнати підставою для визнання доказів у справі не допустимими та такими, що призвели до порушення прав ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Також, п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Проте ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, а тому звільняється від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік з накладанням штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. (UA0018001,Отримувач коштів ГУК у Сумській обл/Сумська обл./21081300,Код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП),Код банку (МФО) -899998,Призначення платежу 21081300,Код класифікації доходів бюджету адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі не сплати штрафу у встановлений строк, стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Є. В. Логін