ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2356/25 Справа № 206/4073/25 Суддя у 1-й інстанції - Плінська А.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Приступко С.Д. на постанову Самарського районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

за участі:

адвоката Приступко С.Д.

прокурора Мануйленко І.М.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно, без поважних причин, а саме: 28 березня 2024 року о 16 год. 18 хв. подав на офіційному веб-сайті НАЗК щорічну декларацію за 2022 рік, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації до 31 січня 2024 року. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Приступко С.Д. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що ОСОБА_1 звільнився 26 квітня 2022 року з посади начальника відділу з питань мобілізаційної та оборонної роботи Новомосковської районної державної адміністрації та 15 вересня 2022 року подав декларацію після звільнення.

Таким чином, на думку адвоката, ОСОБА_1 не пізніше 31 березня 2023 року, перестав бути суб`єктом декларування, та майбутнє набрання чинності та внесення змін 12 жовтня 2023 року до Закону України Про запобігання корупції не може автоматично відновити статус ОСОБА_1 , як субєкта декларування.

Тобто, на момент звільнення ОСОБА_1 , а також станом на 31 березня 2023 року була відсутня правова визначеність щодо обов`язку подання щорічної декларації за 2022 рік з колишніх суб`єктів декларування, а тому притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за неподання декларації є необґрунтованим.

Також адвокат зауважує на тому, що відповідно до наявного в матеріалах справи листа Управління стратегічних розслідувань, повідомлення про вчинення корупційного правопорушення від НАЗК датовано 25 липня 2024 року. Тобто, наявність такого повідомлення свідчить про виявлення правопорушення не пізніше 25 липня 2024 року, а за вимогами ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Приступко С.Д. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 47-01/3/25 від 20 березня 2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП; повідомленням № 47-02/54009-2024 від 25 липня 2024 року Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік; послідовністю дій користувача в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 ; копією наказу № М-133 від 09 червня 2021 року про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу з питань мобілізаційної та оборонної роботи апарату Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Що стосується стверджень адвоката в тій частині, що ОСОБА_1 , після свого звільнення перестав бути суб`єктом декларування, то вони не є слушними, оскільки відповідно до Наказу В.о. керівника апарату Новомосковської РВА № Н-63 від 24 квітня 2022 року, ОСОБА_1 звільнений з посади 26 квітня 2022 року, а тому, відповідно до ст. 45 Закону України Про запобігання корупції, він був суб`єктом декларування.

Відповідно до розділу 2-7 Закону України Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану, особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Разом з цим, відповідно до відомостей з Реєстру декларації, ОСОБА_1 подав декларацію за 2022 рік, 28 березня 2024 року, тобто поза межами визначеного законом граничного строку 31 січня 2024 року.

Доводи адвоката стосовно того, що лист Управління стратегічних розслідувань, повідомлення про вчинення корупційного правопорушення від НАЗК датовано 25 липня 2024 року, що свідчить про виявлення правопорушення не пізніше 25 липня 2024 року, що є підставою для закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП, також не є прийнятними, оскільки датою вчинення адміністративного правопорушення, в даному випадку слід вважати дату подання ОСОБА_1 декларації, тобто 28 березня 2024 року, а тому, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше двох років з дня його вчинення.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Приступко С.Д., - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Корчиста