Провадження № 3/947/3796/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Чаплицький В.В., за участю прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси Зайкова Д.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності колишнього інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - майор поліції, будучи суб?єктом декларування, припинивши діяльність, в порушення абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 09.07.2024 подав щорічну декларацію після звільнення за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно абз.15 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єкти декларування - це особи, зазначені у п. 1, п.П. «а», «в» - «»» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

При цьому, п.п. «з» п.1 ч.1 ст 3 Закону визначено, що поліцейські є суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Під час збору доказів встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області від 04.03.2021 №475 о/с, майора поліції Кашкіна Д.А. призначено на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При вступі на службу до поліції, ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, яку власноручно підписав.

Згідно ч.1 ст.61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

У свою чергу, ОСОБА_1 ознайомлений і попереджений про спеціальні обмеження, пов?язані зі службою в поліції, визначені Законом вимоги, заборони та обмеження, про що 26.08.2021 особисто підписав пам?ятку-застереження при звільнені зі служби/роботи.

Так, ОСОБА_1 обізнаний про вимоги, заборони та обмеження, які визначено ст.3, ст.45 Закону, ст.172-6 КУпАП, ст.366-1 КК України, ст.61, ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом начальника ГУНІ в Одеській області від 02.09.2021 №1394 о/c, інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції Кашкіна Д.А. з 03.09.2021 звільнено зі служби в поліції. ОСОБА_1 із наказом про звільнення ознайомлений, копію наказу про звільнення, трудову книжку та військовий квиток отримав.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

12 жовтня 2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов?язок подання декларацій суб?єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктом 2-7 розділу III Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст.45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024 року.

Згідно абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п.1, п.п. «а», «в» - «г» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов?язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Пунктом 5 ч.1, ч.9 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що з метою виконання покладених повноважень, Національне агентство з питань запобігання корупції має право приймати з питань, які належать до його компетенції, обов?язкові для виконання нормативно правові акти.

Відповідно до п.п.1 п.2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 №449/21, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Отже, після звільнення зі служби в Національній поліції України та припинення діяльності, пов?язаної з виконанням функцій держави, у ОСОБА_1 виник обов?язок подати декларацію (після звільнення) за 2021 рік шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, тобто до 23 год. 59 хв. 31.01.2024.

В ході моніторингу публічної частини даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з?ясовано, що всупереч встановленим абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» вимогам фінансового контролю, ОСОБА_1 несвоєчасно 09.07.2024 подав без поважних причин щорічну декларацію з позначкою, як особа яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування» за 2021 рік.

При огляді публічної частини Реєстру також виявлено раніше подані ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 2017 по 2021 роки.

Заповнення та успішна подача зазначених декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо встановлених вимог фінансового контролю, у тому числі щодо обов?язку, способу і терміну подачі декларацій.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис 22.09.2021 та 02.07.2024 через акредитований центр сертифікації ключів «ПриватБанк» термін дії яких становить 1 рік.

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 протягом строку, відведеного для подачі декларації за 2021 рік не вживав жодних дій для своєчасного подання вказаної декларації.

Вивченням послідовності дій ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період 11.10.2023 по 10.07.2024 встановлено, що об 11 год. 07 хв. 02.07.2024 він вперше авторизувався у системі та 09.07.2024 о 09 год.53 хв. подав декларацію за 2021 рік після припинення діяльності, пов?язаної з виконанням функцій держави.

Відповідно до постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 у справі № 800/30/17 (990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання або припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов?язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строків.

Поважними причинами можуть бути визнані лише ті обставини, які були об?єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов?язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно абз.9 п.п.1 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 «щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов?язані з корупцією», під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв?язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб - сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Під час проведення перевірки і збору доказів, поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації після звільнення за 2021 рік, не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_2 09.07.2024 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172 КУпАП, яке полягає у несвоєчасній подачі, а саме 09.07.2024 без поважних причин щорічної декларації за 2021 рік після звільнення.

Прокурор в судовому засіданні вказав на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та просив суд притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину визнав.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до пункту 13 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Положеннями ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Пунктом 5 ч.1 ст.12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно - правових актів, що зазначено у ч.5 ст.12 Закону.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) 1930 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, а перший етап з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування, як щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів.

Рішенням НАЗК від 18.08.2016 року № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року».

Таким чином, система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи: перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року, другий - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно Закону України № 3384-ІХ від 20.09.2023 «Про внесення змін до

деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», набрав чинності 12.10.2023 року, та п.п. 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про несення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

З інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» стало відомо, що декларація ОСОБА_1 як суб`єкта декларування, була подана 09.07.2024 року, тобто з порушенням встановленого терміну.

В ході судового розгляду поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_1 електронної декларації встановлено не було.

Таким чином ОСОБА_1 без поважних причин, не своєчасно подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства щорічну декларацію за 2021 рік, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання щорічної декларації за 2021рік.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується його поясненнями, наданими під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та іншими зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення та досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.35 КУпАП суддею не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП, є щире каяття ОСОБА_1 .

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі досліджених судом матеріалів суд приходить до висновку, що відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само ж і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що призначення стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 35, 1726, 251, 252, 280, 283, 284, 288, 289, 291, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Згідно ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 цього Кодексу, у відповідності до вимог ч.2 ст.308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. В. Чаплицький