ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1687/25 Головуючий в 1 інст. Кононенко І.О.
Провадження №33/807/767/25 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Фоміної Г.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кацюби М.В. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення №106 від 10 квітня 2025 року, перебуваючи на посаді молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)») рядовий внутрішньої служби у відповідності до п.п. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року та до ст.172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 2-7Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік при встановленні граничного строку для її подання 31 січня 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Кацюба М.В. просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст.38 КУпАП, оскільки справа підлягала закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вказує на те, що до протоколу додано копію повідомлення ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» до НАЗК від 16 лютого 2024 року, згідно з яким, в.о. уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» Яніна Д`яченко ще 16 лютого 2024 року письмово повідомила НАЗК про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, яке було зобов`язане вжити заходів до своєчасного притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності, чого зроблено не було.

Сторона захисту вважає, що факт неподання ОСОБА_1 цієї декларації був встановлений, тобто виявлений, уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції не пізніше ніж 16 лютого 2024 року (через вісім днів після скоєння), тобто за майже 14 місяців до складання протоколу та 15 місяців до винесення оскаржуваної постанови.

Захисник звертає увагу на те, що приписи закону пов`язують початок перебігу шестимісячного строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, із моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а не з моментом, «коли суб`єктом складання протоколу про адміністративне правопорушення отримав відомості, беззаперечні та достатні дані для встановлення складу адміністративного правопорушення», як це помилково зазначив суд в оскаржуваній постанові.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала постанову суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №106 від 10 квітня 2025 року; у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 06 березня 2025 року; у результатах пошуку 13 щорічної декларації ОСОБА_1 ; у листі ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» від 19 лютого 2025 року; у службовій картці на ОСОБА_1 ; у наказі ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» «Про особовий склад» від 16 серпня 2023 року №108; у наказі ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» «Про особовий склад» від 26 грудня 2019 року №182; у присязі ОСОБА_1 від 26 грудня 2029 року; у письмовому зобов`язанні ОСОБА_1 від 26 грудня 2019 року; у автобіографії ОСОБА_1 ; у посадовій інструкції молодшого інспектора відділу режиму і охорони (чергової зміни); у наказі Міністерства Юстиції України «Про затвердження Положення про державну установу «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»; у Положенні про державну установу «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»; у листі заступника начальника полковника поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18 березня 2025 року №1048/05/3-25; у наказі (витягу) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» від 21 серпня 2023 року №392 о/с; у наказі (витягу) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» від 16 травня 2024 року №377 о/с; у листі ректора Харківського Національного університету внутрішніх справ «Про надання інформації» за № від 03 квітня 2025 року; у листі заступника начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України «Про надсилання матеріалів»; у листі Національного агентства з питань запобігання корупції від 31 січня 2025 № 47-06/8306-25; у повідомленні Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за 2021 рік; у листі начальника відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції від 08 квітня 2025 року №23-102 вих.-25; у листі начальника Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області «Про надання інформації».

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Кацюба М.В. просять постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. На обґрунтування своїх вимог останні посилаються на те, що до протоколу додано копію повідомлення ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» до НАЗК від 16 лютого 2024 року, згідно з яким, в.о. уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» Яніна Д`яченко ще 16 лютого 2024 року письмово повідомила НАЗК про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, яке було зобов`язане вжити заходів до своєчасного притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності, чого, на думку апелянтів, зроблено не було. Вважають, що факт неподання ОСОБА_1 цієї декларації був встановлений, тобто виявлений, уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції не пізніше ніж 16 лютого 2024 року (через вісім днів після скоєння), тобто за майже 14 місяців до складання протоколу та 15 місяців до винесення оскаржуваної постанови.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник -адвокат Кацюба М.В. (у судовому засіданні від 22 серпня 2025 року) наполягали на задоволенні поданої апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Прокурор Фоміна Г.В. при апеляційному розгляді справи (у судовому засіданні від 22 серпня 2025 року) заперечувала проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та додатково зазначила, що дійсно в.о. уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» було виявлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, проте в.о. уповноважена особа ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» не є суб`єктом збирання доказів чи то складання протоколів, пов`язаних з корупцією. До повноважень цієї особи віднесено обов`язок - виявлення та повідомлення НАЗК про такий факт. НАЗК в даному випадку не мало повноважень щодо складання протоколу щодо ОСОБА_1 . В цьому випадку, НАЗК направило повідомлення до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про несвоєчасне ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік. Вважає, що днем виявлення правопорушення є 04 лютого 2025 року, коли до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшов лист Національного агентства з питань запобігання корупції про несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації. На думку прокурора, висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, прокурор просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до роз`ясень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» від 25 травня 1998 року для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що при накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст.212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення незалежно від того, чи є зазначене порушення триваючим.

Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі №149/2498/17, днем виявлення адміністративного правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року № 1089/0/2-21, виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією.

З огляду на вищевикладене, для цілей обрахунку строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, саме дата отримання відомостей щодо всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення уповноваженим органом має визначальне значення як дата виявлення правопорушення.

Згідно з наявними матеріалами справи, датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є - 08 лютого 2024 року, оскільки саме в цей день ОСОБА_1 несвоєчасно було подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік.

Лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 31 січня 2025 № 47-06/8306-25 з повідомленням про несвоєчасність подання декларації ОСОБА_1 , разом з матеріалами перевірки надійшов до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 04 лютого 2025 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що днем виявлення адміністративного правопорушення в цьому випадку слід вважати день - 04 лютого 2025 року, коли до органу (Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України), що уповноважений на складання відповідного протоколу, надійшли відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення і саме з цієї дати необхідно відраховувати початок 6-ти місячного строку для накладення адміністративного стягнення.

З оскаржуваної постанови суду убачається, що справу судом першої інстанції було розглянуто 27 травня 2025 року, тобто до закінчення шестимісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому підстав для закритя провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, не убачається.

Що стосується доводів апелянтів про те, що в.о. уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» Яніна Д`яченко ще 16 лютого 2024 року письмово повідомила НАЗК про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Дійсно, з наявних матеріалів справи убачається, що 16 лютого 2024 року в.о. уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» Д`яченко Яніна звернулась до НАЗК з письмовим повідомлення про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік.

Проте, уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» не є особою, яка згідно із законом уповноважена на складання протоколу адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Вищевказане повідомлення НАЗК отримано 28 листопада 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Навіть, за умови, якщо рахувати днем виявлення адміністративного правопорушення - 28 листопада 2024 року, коли НАЗК отримало письмове повідомлення від ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, як помилково вважає, сторона захисту, то строки накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, все одно не закінчились.

Проте, як зазначалось вище, в цьому випадку, Національне агентство з питань запобігання корупції, не є уповноваженим органом на складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки, у відповідності до вимог п.1 ст.255 КУпАП, Національне агентство з питань запобігання корупції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 172-4 - 172-9 КУпАП (у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 188-46, 188-46-1, 188-46-2, 212-15, 212-21).

Згідно з приміткою, під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються особи, які обіймають посади, визначені у примітці до статті 56 Закону України "Про запобігання корупції";

Відповідно до статті 56 Закону України "Про запобігання корупції", посадами, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, є посади Президента України, Прем`єр-міністра України, члена Кабінету Міністрів України, першого заступника або заступника міністра, члена Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, Голови, державного уповноваженого Антимонопольного комітету України та уповноваженого з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голови Фонду державного майна України, його першого заступника або заступника, члена Центральної виборчої комісії, члена, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступника, члена, інспектора Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народного депутата України, Голови та інших членів Рахункової палати, Секретаря Рахункової палати та його заступника, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Уповноваженого із захисту державної мови, члена Національної комісії зі стандартів державної мови, Директора Національного антикорупційного бюро України, його першого заступника та заступника, Директора Бюро економічної безпеки України, його першого заступника та заступника, Голови Національного агентства з питань запобігання корупції та його заступників, Генерального прокурора, його першого заступника та заступника, Голови Національного банку України, його першого заступника та заступника, члена Ради Національного банку України, Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, його першого заступника та заступника, Керівника Офісу Президента України, його першого заступника та заступника, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, його першого заступника та заступника, радника або помічника Президента України, Прем`єр-міністра України, посади, які належать до посад державної служби категорії "А" або "Б", та посади, які частиною першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої - третьої категорій, а також посади суддів, прокурорів, слідчих і дізнавачів, керівників, заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівників, заступників керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, а також посади, що підлягають заміщенню вищим офіцерським складом військовослужбовців.

Водночас, посада, яку обіймав ОСОБА_1 , не відносилась до посад, які зазначені у вищевказаній статті.

В свою чергу, НАЗК, не маючи повноважень на складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.172-6 КУпАП, у відповідності до вимог закону, повідомило орган, який відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, уповноважений на складання такого протоколу, в цьому випадку - Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в частині правильності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 суду не надано.

Свої висновки суд першої інстанції належним чином вмотивував і з цими висновками погоджується і апеляційний суд. і

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кацюби М.В. не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кацюби М.В. залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 314/1687/25