справа № 619/4438/25
провадження № 3/619/1798/25
ПОСТАНОВА

іменем України

07 жовтня 2025 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Коваленко Н.В. розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

20.07.2025 о 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 влаштувала сварку зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої нанесла йому удари в область голови та тіла, та вкусила за руку. Стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 698987 .

Під час судового засідання ОСОБА_1 вини не визнала, пояснила, що вона дійсно вкусили ОСОБА_2 , проте зазначила, що це був захист, коли колишній чоловік почав її душити, і це єдине що їй залишалось, враховуючи фізичні відмінності, щоб захистити себе та не втратити свідомість ( на підтвердження чого до суду надано висновок медичної експертизи). Сварка почалася із-за провокацій з боку колишнього чоловіка та його співмешканки ОСОБА_3 , яка з 08.06.2025 року тепер постійно мешкає в будинку, який вони з колишнім чоловіком придбали спільно. Зазначила, що вони її ображали словесно. Не дозволяють користуватися побутовою технікою, яку вони спільно з чоловіком купляли. Перед цією подією, 06.06.2025 року ОСОБА_2 штовхнув і замахнувся гирею. Коли ОСОБА_1 вийшла до сусідки, то ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закрили вхідні двері і вона не могла попасти до будинку деякий час. 11.07.2025 року ОСОБА_3 накинулася неї та ображала. ОСОБА_2 заявив , що 03.11.2025 року її виселять з будинку без надання іншого житла. Зазначила, що колишній чоловік та його співмешканка на неї чинять психологічний тиск. ОСОБА_1 зазначила, що є заяви від неї про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності. Крім того, наголошує, що нею подано ще одну заяву до поліції щодо вчинення відносно неї ОСОБА_2 насилля. Просила суд врахувати, що з боку ОСОБА_1 не було системного насильства. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували її вину. Попередньо притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 . Дана справа, на її переконання, є використанням судового процесу як інструменту помсти. Просила суд закрити провадження щодо неї на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 20.07.2025 о 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , його колишня дружина ОСОБА_1 влаштувала сварку в ході якої нанесла йому удари в область голови та тіла, та вкусила за руку, оскільки він зробив колишній дружині зауваження щодо дверей, які вона вже ламала. Їй зауваження не сподобалося і вона спустилася на перший поверх і почала тягати за волоси і футболку співмешканку ОСОБА_3 . Потерпілий намагався відтягнути ОСОБА_1 тому і притиснув її рукою, але вона почала його кусати та бити. Сказав, що ніхто ОСОБА_1 не ображає, оскілки вона сама постійно викликає співробітників поліції і провокує його на некоректні вчинки відносно неї, оскільки він тільки відповідає на ії недостойну поведінку. Зазначив, що враховуючи важку психологічну обстановку пропонував колишній дружині зняти квартиру, для окремого проживання, проте вона не погодилася. Також просив доучити до матеріалів справи постанову про допит його як потерпілого у кримінальній справі за ст. 125 К України відностно ОСОБА_1 . Вказане кримінальне провадження було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по факту вчиненого 20.07.2025 правопорушення з боку ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та потерпілого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»№ 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно до положень ст. 173-2 КУпАП відповідальність передбачена за:

1) вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого;

2) діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи;

3) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 1732 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених норм Закону слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» прямо передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

Таким чином, згідно диспозиції вказаної статті, відповідальність настає за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого . Наявність у потерпілого тілесних ушкоджень виключає відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Тобто цією статтею не охоплюється застосування насильства, що заподіяло тілесні ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру , а саме, нанесла удари в область голови та тіла, та вкусила за руку колишнього чоловіка, чим завдала шкоду здоров`ю останньому.

З висновку фахівця з питань судово медичної експертизи №361-2525 від 21.07.2025 встановлено, що у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідальність за нанесення яких передбачена нормами Кримінального кодексу України.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 від 01.08.2025 вбачається, що до ЄРДР внесено кримінальне провадження за №0000124 від 22.07.2025, в судовому засіданні потерпілий підтвердив, що правова кваліфікація кримінального провадження ст.125 КК України відносно події яка сталася 20.07.2025 року. На даний момент триває досудове розслідування.

Відмежування фізичного насильства адміністративного правопорушення від кримінального полягає у тому, що під час вчинення фізичного насильства кривдник не причиняє тілесних ушкоджень (щипання, штовхання, ляпаси, шмагання, кусання, незаконне позбавлення волі (закриття на певний час у ванній кімнаті, туалеті тощо)) і зазначене фізичне насильство не підпадає під дії КК України. Фізичне насильство під час якого кривдник вчиняє: нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру підпадає під дію КК України і не може кваліфікуватись за ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що подія яка описана у протоколі про адміністративне правопорушення має ознаки кримінального правопорушення, оскільки в результаті конфлікту потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджено висновком експерта. Така подія не може бути кваліфікована за ст. 173-2 КУпАП, оскільки об`єктивну сторону даного правопорушення, відповідно до диспозиції статті, складає виключно застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень.

З урахуванням викладеного, суддя дійшла висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Статтею 253 КУпАП встановлено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Заподіяння легкого тілесного ушкодження, завдання удару, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, охоплюються ст. ст. 125, 126 КК України, кримінальне провадження щодо яких може бути розпочате лише за заявою потерпілого. Отже підстав для передання матеріалів справи про адміністративне правопорушення прокурору або органу досудового розслідування немає. Крім того, за даним фактом вже внесено відомості до ЄРДР за №0000124 від 22.07.2025.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. В. Коваленко