Справа № 148/235/25
Провадження № 33/801/958/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 рокуСправа № 148/235/25м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

захисника Кравцова В. В.,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 16.01.2025 о 15:55 год. в с. Нестерварка по вул. Леонтовича, керував ТЗ «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєстратор MOTOROLA VB400V3 під номером 796180 та MOTOROLA VB400V3 під номером 795761.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, 16.01.2025 о 15:55 год. в с. Нестерварка по вул. Леонтовича ОСОБА_1 рухаючись ТЗ «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 не врахував безпечної швидкості руху та дорожньої обстановки здійснив зіткнення із зупинкою для громадського транспорту, внаслідок чого автомобіль перекинувся.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції у порушення ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що оскаржувану постанову не отримував та не ознайомлений з матеріалами справи, тому був позбавлений подати апеляційну скаргу вчасно.

В судовому засіданні захисник адвокат Кравцов В. В. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити, а також задовольнити клопотання поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, перевіривши його обґрунтування, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення - пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною другою статті 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється статтею 294 КпАП України.

Так, частиною другою статті 294 КпАП України встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання її копії.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Відповідно до частини другої статті 294 КпАП України початком строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2025 є день її проголошення.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова ухвалена за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Кугутюка О. В. При цьому матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, оскільки від адвоката Кугутюка О. В. надійшло клопотання з проханням розглянути судове засідання, призначене на 20.05.2025, за його відсутності (а.с. 68).

ОСОБА_1 реалізував своє право на захист шляхом укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Кугутюком О. В., відповідно до якого останній уповноважений представляти інтереси клієнта в усіх судах без обмежень (а.с. 25).

Копія постанови від 20.05.2025 була направлена адвокату Кугутюку О. В. на його офіційну електронну адресу 24.05.2025, що підтверджується довідкою про доставку документа в електронному вигляді до електронного кабінету (а.с. 75а).

З огляду на це, захисник був обізнаний про зміст прийнятого судом першої інстанції рішення і, виконуючи свої професійні обов`язки, мав можливість ознайомитися з матеріалами справи, отримати копію постанови та у межах строку визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП реалізувати право на апеляційне оскарження.

Разом із тим, матеріали справи не містять даних про те, що протягом установленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 його захисник звертався до суду із заявою (клопотанням) про ознайомлення з матеріалами справи або про видачу копії постанови.

Відповідно до вимог статті 129 Конституції України та статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюється відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливість своєчасно дізнатися про результати судового розгляду та реалізувати право на оскарження постанови суду у встановлений законом строк.

В свою чергу, за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова у справі була надіслана судом першої інстанції 23.05.2025 та оприлюднена в електронній формі 26.05.2025.

Таким чином, з моменту її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень апелянт та його захисник, проявивши належну зацікавленість, могли своєчасно звернутися до суду з метою отримання копії оскаржуваної постанови та реалізувати право на апеляційне оскарження.

Отже, ОСОБА_1 , добросовісно користуючись наданими йому процесуальними правами, мав реальну можливість ознайомитися зі змістом постанови суду першої інстанції та, у разі наявності підстав, оскаржити її у межах строку, визначеного частиною другою статті 294 КУпАП.

Крім того, інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням на офіційному веб-сайті суду.

Відтак у клопотанні ОСОБА_1 , не наведено будь яких обставин, які б завадили подати апеляційну скаргу на постанову судді у передбачений законом десятиденний строк, починаючи з дня винесення постанови.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Оскільки заявлене клопотання не містить підстави та доказу, що перешкоджало ОСОБА_1 та його адвокату у визначений законом строк на апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу, адже вони достовірно знали про слухання справи та наслідки розгляду справи.

При цьому суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» від 16.02.2017 р. (справа №18986/06) зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що місцевий суд двічі направляв ОСОБА_1 копію постанови на адресу суду, яка була ним особисто зазначена як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у заяві про отримання судових повісток за допомогою SMS-повідомлення. Однак поштові конверти, які містили копію постанови, були повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 77, 80).

Такі обставини свідчать про те, що суд першої інстанції виконав покладений на нього обов`язок щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про ухвалене судове рішення та забезпечив їй можливість своєчасно отримати копію постанови.

Водночас факт повернення поштових відправлень із зазначеною відміткою підтверджує, що саме скаржник не забезпечив належного отримання кореспонденції за вказаною ним адресою. У зв`язку з цим апеляційний суд зазначає, що недбале ставлення особи до своїх процесуальних прав та обов`язків, зокрема небажання або ухилення від отримання поштових відправлень, не може визнаватися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що скаржник у поданій апеляційній скарзі не навів жодних належних та обґрунтованих доводів щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому у скарзі він обмежився лише загальним посиланням на те, що оскаржувану постанову суду першої інстанції не отримував та не був ознайомлений з матеріалами справи, у зв`язку з чим вважає, що був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Разом з тим, зазначені доводи є формальними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: клопотанням захисника про розгляд справи за його відсутності, направленням копії постанови на електронну адресу адвоката й на адресу ОСОБА_1 , яку він зазначив в матеріалах справи, а також фактом її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень у межах строку, визначеного частиною другою статті 294 КУпАП. Вказані обставини свідчать про те, що скаржник та його захисник мали реальну можливість своєчасно ознайомитися зі змістом постанови суду та реалізувати право на апеляційне оскарження.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 року зазначено, "що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження". Тобто сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки в апеляційній скарзі жодного доводу щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови не вказано, то ніщо не перешкоджало особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвокату, в межах строку на апеляційне оскарження звернутися із апеляційною скаргою.

Отже, враховуючи вищезазначене, а також позицію Верховного Суду, викладену у справі № 910/9836/18 від 12.03.2019, де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням того, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення й що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбувається в Тульчинському районному суді Вінницької області, проте не навів у клопотанні поважних причин пропуску строку на оскарження постанови суду, необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути матеріали даної апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись частинами 2, 10 статті 294 КпАП України, -

постановив:

Відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко