Справа №463/7886/25
Провадження №3/463/1578/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Білоус Ю.Б., з участю захисника ОСОБА_1 адвоката Васечка Юрія Андрійовича, розглянувши матеріали УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:невідомо, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №426708 від 18.08.2025 року, ОСОБА_1 , 05.07.2025 року о 19.45 год. у м.Винники, вул.Злагоди, 2Е, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події та не повідомив поліцію, чим порушив п.п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Васечко Юрій Андрійович в судовому засіданні подав клопотання, згідно якого просив закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивує тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №426708 від 18.08.2025 слідує, що ОСОБА_1 05.07.2025 о 19:45 год в м. Винники по вул. Злагоди, 2Е, керуючи автомобілем «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події та не повідомив поліцію, чим порушив п. 2.10.а Правил дорожнього руху.

У відповідності до положень чинного законодавства, притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП можливе виключно у разі порушення водієм транспортного засобу правил, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), тобто має бути встановлений сам факт скоєння ДТП та наявність матеріалів за ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, доріг, дорожніх споруд чи іншого майна.

Натомість, матеріали за ст. 124 КУпАП у даному випадку не складалися, розгляд справи за цією статтею не проводився, постанови або протоколи за ст. 124 КУпАП не існує, що унеможливлює кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, не можуть бути належними та допустимими докази, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, коли вина особи не доведена належними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення ЄСПЛ в справі «Коробов проти України від 21.07.2011, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, Суд вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналогічно у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, диспозицією статті122-4КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

При цьому, суд констатує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення за статтею 122-4 КУпАП, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

При цьому, аналізуючи зміст об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд вважає обов`язковими такі два взаємопов`язані елементи її об`єктивної сторони для утворення складу цього правопорушення, а саме: дорожньо-транспортна пригода; доведеність факту залишення причетним до ДТП водієм місця такої пригоди.

Натомість, суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення за статтею 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини виключно у формі умислу.

Згідно підпунктів «а», «д» пункту 2.10 ПДР України в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Проте, як убачається із матеріалів справи, що жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту обізнаності ОСОБА_1 про вказану дорожньо-транспортну пригоду не має, як і жодним чином не доведено його умислу на залишення місця такої пригоди.

Більше того, судом встановлено, що адміністративного протоколу за статтею 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 не складалося, натомість поліцією щодо останнього складено лише протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Вказане також стверджується офіційною відповіддю УПП у Львівській області ДПП, яка долучена до матеріалів справи.

Проте, на думку суду, не може мати місце склад адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП без складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки неможливо інкримінувати особі відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна без скоєння нею такої ДТП, що має місце в даному випадку.

Відтак, зважаючи на законодавче положення статті 62 Конституції України та практики ЄСПЛ, суд приймає до уваги пояснення захисника про те, що про вищевказану подію ОСОБА_1 дізнався виключно від працівників поліції, жодних технічних пошкоджень, несправностей чи видимих слідів на автомобілі не виявлено, а тому він не мав умислу на залишення місця ДТП, оскільки в протилежному разі він обов`язково би зупинився і залишався б на місці події, а тому в нього не могло бути жодного наміру щось приховувати чи уникати відповідальності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, беручи до уваги положення статті 62 Конституції України, зокрема, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки відсутнє інкримінування йому ст. 124 КУпАП, за залишення місця якої обвинувачується ОСОБА_1 у цій справі та недоведений умисел на вчинення інкримінованого йому правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 7, 9, 40-1, 122-4, 124, 245, 247, 251, 268, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Васечка Юрія Андрійовича про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Білоус Ю.Б.