Справа №579/823/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/825/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кролевець, Сумської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 11 квітня 2025 року о 20 годині 18 хвилин в м. Кролевець по вул. Приозерна, 8, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, мляву мову, тремтіння пальців рук). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити на підставі ч.1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння і у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння вказані поліцейським у протоколі. Крім того, після того як поліцейський запропонував пройти йому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі та не отримавши від нього будь-якої відповіді поліцейський самостійно зробив безпідставний, необґрунтований висновок, що він відмовляється від вказаних оглядів. Тобто, суд безпідставно не взяв до уваги вищевказані обставини та факти, і зробив необґрунтований висновок про те, що докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами.

Стверджував, що поліцейські зупинили транспортний засіб за відсутності підстав передбачених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та у справі не має документального підтвердження правомірності вказаної зупинки, що суперечить ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР і є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані неправомірними.

Вказував, що відеозаписи не являються належними доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, так як на них не зафіксовано факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розуміння статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У судове засідання призначене на 08 год. 30 хв. 30 вересня 2025 року до апеляційного суду ОСОБА_1 разом із захисником адвокатом Рекухою В.Г. не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 також був повідомлений у передбачений законом спосіб, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», із зазначенням часу, дати та місця судового засідання в суді апеляційної інстанції.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Рекухи В.Г., апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вище зазначене та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд поданої особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року, у відсутність апелянта та його захисника, і в даному випадку права останнього на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 297649 від 11.04.2025 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 ;

- відеозаписом нагрудної камери працівників поліції, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння і у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння вказані поліцейським у протоколі. Крім того, після того як поліцейський запропонував пройти йому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі та не отримавши від нього будь-якої відповіді, поліцейський самостійно зробив безпідставний, необґрунтований висновок, що він відмовляється від вказаних оглядів. Тобто, суд безпідставно не взяв до уваги вищевказані обставини та факти, і зробив необґрунтований висновок про те, що докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами є необґрунтованими та не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, виходячи з наступного.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, записаного на нагрудну камеру працівника поліції, вбачається, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та пояснили останньому, що зупинка автомобіля відбулася через порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, тоді йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що він нічого не відповів. Інспектор поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак жодного разу ОСОБА_1 не сказав ствердно, що він погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі. Своєю поведінкою ОСОБА_1 демонстрував, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Враховуючи вищевикладене, працівником поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, на спростовування апеляційних доводів, апеляційний суд звертає увагу, що згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто, це не є правом особи, яка керує транспортним засобом, а є його обов`язком, який ОСОБА_1 виконано не було, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що у даному випадку і відбулося.

Доводи апелянта, про те що поліцейські зупинили транспортний засіб за відсутності підстав передбачених ст. 35 Законом України «Про Національну поліцію» та у справі не має документального підтвердження правомірності вказаної зупинки, що суперечить ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР і є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані неправомірними, апеляційний суд вважає безпідставними та надуманими, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу Volkswagen Transporter під керуванням ОСОБА_1 , працівник поліції одразу повідомив, що причиною зупинки є порушення Правил дорожнього руху України, а саме не увімкнення покажчика правого повороту.

Доводи апелянта, про те що відеозаписи не являються належними доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, так як на них не зафіксовано факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки долучені відеозаписи є достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Доводи апелянта, про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розуміння статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 297649 від 11.04.2025 року, за своїм змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, зокрема, містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння); нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; відмову від надання пояснень, ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним доказом по справі.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.