Справа №461/7946/25
Провадження №3/461/2813/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б. І., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце народження Волинська обл., місце проживання - АДРЕСА_1 , Закордонний паспорт НОМЕР_1 від 11/06/2024 виданий 0716, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А :

29 серпня 2025 року близько 16 години 59 хвилин в зону митного контролю митного поста «Угринів» Львівської митниці під керування гр. України ОСОБА_2 , прибув автомобіль марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та в якому в якості пасажира переміщувалася гр. України ОСОБА_1 , яким вона прямувала з Республіки Польща в Україну, з приватної поїздки, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При внесенні інформації до АСМО Центр спрацювала АСАУР (коди 401-1, 911-1 За даними Держприкордонслужби особа ОСОБА_1 переміщується повторно протягом 72 годин.)

При здійсненні митного контролю вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль був переведений зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в багажному відділенні, крім особистих речей, був виявлений товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: 1. Молоко торгової марки Mlekovita, в картонному упакуванні об`ємом 1 л, жирність 3.2%, країна виробника Польща, в кількості - 108 упаковок. Вартість предметів правопорушення згідно фіскального чеку "PARAGON FISKALNY" №28806 від 29.08.2025 р. становить 204,12 польських злотих (1,89 польських злотих за 1 упаковку), що згідно з курсом НБУ станом на 29.08.2025 (1 польський злотий дорівнює 11,2918 грн.) становить 2304,88 грн.

Товари, що не перевищували неоподатковувану норму для громадян та особисті речі були пропущені гр. ОСОБА_1 та водію на митну територію України.

У своєму поясненні гр. України ОСОБА_1 зазначила, що виявлений товар вона придбала за кордоном для власних потреб, про обмеження щодо переміщення такого товару їй було не відомо.

Зазначені дії містять ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, яка була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, що стверджується матеріалами справи. Скерувала 07.10.2025 через канцелярію суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності та зазначила, що вину в інкримінованому їй правопорушенні визнає повністю. Окрім цього, просила суд повернути вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил товар, оскільки такий купувала та перевозила для власного споживання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Окрім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Представник митниці Лубоцький Б. І. у судовому засіданні протокол підтримав, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Заслухавши представника митниці, перевіривши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, виходячи з такого.

Згідно зі ч. 3 ст. 471 МК України, відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 Митного кодексу України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч. 5 ст. 366 Митного кодексу України, початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Також, у ч. 6 ст. 366 Митного кодексу України визначено, що громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Факт вчинення адміністративного правопорушення, окрім заяви про визнання вини, стверджується такими даними: протоколом про адміністративне правопорушення № 1258/UA209000/2025 від 29.08.2025, до якого ОСОБА_1 зауважень не висловила; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.08.2025, у яких остання підтверджує факт перевезення нею товарів, які є предметом порушення митних правил; копіями паспорта ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та контрольного талону; актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209100/2025/004682 від 29.08.2025; описом предметів; доповідною запискою та службовою запискою; документами про вартість предметів порушення митних правил, заявою ОСОБА_1 від 07.10.2025, у якій остання вину в інкримінованому правопорушенні визнала, та іншими матеріалами справи, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та узгоджуються з іншими доказами.

З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт вчинення порушення митних правил, зокрема спосіб та порядок проходження митного контролю вказаною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, його характеристики, перелік, найменування, вартість та кількість.

Аналізуючи наведені докази по цій справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України доведена належним чином.

З урахуванням характеру вчиненого, особи порушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, з урахуванням даних про її сімейне та матеріальне становище, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу, у межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, без конфіскації товарів.

Згідно зі ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а у частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень.

2. Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №1258/UA209000/2025 від 29.08.2025, - повернути ОСОБА_1 .

3. Стягнути зі ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 311,82 гривні.

4. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно зі ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Ольга ПАВЛЮК