ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8398/24 Головуючий І-ї інстанції Курило В.О.
Провадження № 33/818/535/25 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Костенко Ю.С.,

за участю захисника Олянюка В.Л.

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Олянюка В.Л. на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 08 грудня 2024 року о 23 год 27 хв за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2114», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 13 грудня 2024 року о 11 год 28 хв за адресою: м. Харків, вул. Червона Алея, 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2114», номерний знак НОМЕР_1 , під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройшов огляд у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», за результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіни), що підтверджується висновком лікаря №3512 від 20.12.2024.

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Олянюк В.Л. проситьпостанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що щодо події, що мала місце 08.12.2024 року, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Відмова останнього від проходження медичного огляду була спричинена неправомірними діями інспектора поліції, яка ввела його в оману щодо можливості не проходження огляду через наявність захворювання. Після консультації із захисником він одразу виявив бажання пройти огляд, на що йому було неправомірно відмовлено з тих підстав, що їхати до лікарні вже немає можливості, оскільки поліцейський вже почав складати протокол.

Таким чином, відмова пройти відповідний огляд була спровокована поліцейським, який повідомив ОСОБА_1 його право відмовитись від огляду, не роз`яснивши наслідки такої відмови.

Щодо події, що мала місце 13.12.2024 року, вказує, що районним судом не було досліджено правовий статус препарату «Гідазепам» та його вплив на здатність керувати ТЗ, не було взято до уваги, що вказаний препарат не входить до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Висновок лікаря №3512 від 20.12.2024 року про перебування ОСОБА_1 під впливом бензодіазепінів не може бути належним доказом порушення ним п.2.9а ПДРУ, оскільки «Гідазепам», який ОСОБА_1 прийняв 04.12.2024 року (за 9 днів до події), згідно з інструкцією до застосування, належить до денних транквілізаторів та дозволяє керувати ТЗ через порушення седативного ефекту.

Враховуючи викладене, сам факт виявлення в крові слідів бензодіазепінів (метаболітів «Гідазепаму») не може бути підставою для висновку про перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника та ОСОБА_1 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пунктів 2.5, 2.9а ПДР України, передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, 08 грудня 2024 року о 23 год 27 хв за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2114», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, 13 грудня 2024 року о 11 год 28 хв за адресою: м. Харків, вул. Червона Алея, 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2114», номерний знак НОМЕР_1 , під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройшов огляд у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», за результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіни), що підтверджується висновком лікаря №3512 від 20.12.2024.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівниками поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №191992 від 09.12.2024 року та серії ЕПР1 №205046 від 25.12.2024 року.

До того ж, факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , крім протоколів, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозаписів із нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколах події, що мали місце 08.12.2024 року та 13.12.2024 року, та обставини правопорушень з боку водія ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.12.2024 року, згідно якого у водія ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейськими, були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук; огляд у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Герасименко О. від 09.12.2024 року щодо події, що мала місце 08.12.2024 року, з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ;

- висновком КНП ХОР «ОКНЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3512 від 20.12.2024 року, згідно якого 13.12.2024 року ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіни);

- рапортом інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дукача Е. від 13.12.2024 року щодо події, що мала місце 13.12.2024 року, з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ;

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянт не спростовує сам факт керування ОСОБА_1 автомобілем та зупинку його ТЗ працівниками поліції за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №191992 від 09.12.2024 року, є неспроможними.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 ,а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №191992 від 09.12.2024 року було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. (а.с 3)

Посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідають роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, входить до його виключних дискреційних повноважень.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та відповідно до відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього виявлено ознаки саме наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Крім того, як зафіксовано відеозаписом події, що мала місце 08.12.2024 року, після того, як водія ОСОБА_1 було зупинено співробітниками поліції під час дії комендантської години, перевірено документи та встановлено його особу, під час спілкування з поліцейськими в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, про що йому і було повідомлено та запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду. ОСОБА_1 погодився, при цьому зазначив, що має онкозахворювання, щоранку вживає лікарські засоби, в тому числі, і заспокійливі. По дорозі до медичного закладу в поліцейській автівці ОСОБА_1 постійно спілкувався по телефону з дружиною, яка була незадоволена його відсутністю вдома, а він, в свою чергу, намагався пояснити їй ситуацію, що виникла, та запевняв, що скоро буде вдома, при цьому, цікавився у патрульних поліцейських, скільки саме часу займе процедура проходження огляду у лікарні. У зв`язку із цим, інспектором поліції, було роз`яснено ОСОБА_1 , що це має зайняти хвилин 10, в залежності від того, як швидко він зможе здати біоматеріал (сечу). Водночас, роз`яснено, що він має право пройти огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі, та у разі позитивного результату відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП, у випадку негативного результату протокол складатися не буде. Також, роз`яснила, що ОСОБА_1 має право відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та у такому випадку щодо нього буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який буде направлено до суду, який і буде вирішувати питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Водночас, в суді ОСОБА_1 матиме право надавати свої докази щодо невинуватості довідки про захворювання тощо. Після роз`яснень, інспектор поліції поцікавилась у водія ОСОБА_1 , що саме він має намір робити. Останній зазначив, що поза позавчора, після сильної сварки з дружиною він дуже розхвилювався та випив «Гідазепам», та поцікавився, чи є сенс йому їхати до лікарні, на що отримав відповідь поліцейської, що вона не знає, це рішення він має прийняти самостійно. Тоді ОСОБА_1 відповів, що згоден на складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Зазначені відомості цілком спростовують доводи апелянта про те, що дії працівників поліції під час складення протоколу носили характер провокації чи підбурювання.

Водночас, наявність у ОСОБА_1 захворювання, на яке посилається в апеляційній скарзі захисник, не позбавляє останнього як водія обов`язку виконання ним вимог п. 2.5 ПДР України - на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про те, що Висновок лікаря №3512 від 20.12.2024 року про перебування ОСОБА_1 під впливом бензодіазепінів не може бути належним доказом порушення ним п.2.9а ПДРУ, оскільки «Гідазепам», який ОСОБА_1 прийняв 04.12.2024 року (за 9 днів до події), згідно з інструкцією до застосування, належить до денних транквілізаторів та дозволяє керувати ТЗ, не є слушними з огляду на наступне.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до положень Розділу ІІІ "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", було складено Висновок КНП ХОР «ОКНЛ» № 3512 від 20.12.2024 року, який міститься в матеріалах справи, відповідно до якого 13.12.2024 року ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіни). (а.с. 6)

В даному випадку огляд особи на стан сп`яніння проводився лікарем в закладі охорони здоров`я та жодних порушень порядку проведення такого огляду виявлено не було.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205046 від 25.12.2024 року, за змістом якого 13.12.2025 року водій ОСОБА_1 керував ТЗ під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підписаний останнім власноруч, у графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності» зазначено «надам пояснення у суді». (а.с. 1)

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вживав «Гідазепам» за 9 днів до події, що мала місце 13.12.2024 року, не спростовують факт перебування останнього під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що встановлено медичним висновком. При цьому, сам факт вживання лікарського препарату ОСОБА_1 не заперечується. А надання оцінки його дії та властивостям на час проведення огляду є виключними дискреційними повноваженнями відповідного лікаря-фахівця.

Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими підтверджується факт керування ТЗ ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5, п.2.9а Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргузахисника Олянюка В.Л. залишити без задоволення.

Постановусудді Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик