Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/3544/25

Провадження № 33/4815/807/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Мазурка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мазурка В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп..

З матеріалів справи вбачається, що24 серпня 2025 року приблизно 18 год. 30 хв. капітан ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: стійкий запах алкоголю, порушення координації рухів, для проходження медичного огляду був доставлений в медичний заклад, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена в умовах особливого періоду.

В поданій апеляційній скарзі захисник Мазурок В.С. просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Зазначає, що постанова є незаконною та винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки огляд підзахисного проведено з істотними порушеннями встановленого порядку. Вказує, що акт огляду уповноваженою посадовою особою, направлення на медичний огляд, а також довідка за його результатами в матеріалах справи відсутні, що свідчить про недотримання вимог Порядку, затвердженого наказом МОУ №241 від 16 квітня 2025 року. Доводить, що відсутність належно оформлених медичних документів та відповідних процесуальних дій позбавляє протокол доказового значення, а сам огляд відповідно до ч.9 ст.266-1 КУпАП вважається недійсним. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України та практику ЄСПЛ щодо забезпечення змагальності й неупередженості судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам даних статей належним чином не з`ясував обставини справи, не навів доказів на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про його винуватість у вчиненні правопорушення, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ЛВР № 648 від 24.08.2025 року вбачається, що капітан ОСОБА_1 24 серпня 2025 року приблизно 18 год. 30 хв. був виявлений начальником відділення аналітичної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_4 з ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю, порушення координації рухів) в умовах особливого періоду, в подальшому для проходження медичного огляду був направлений у медичний заклад для підтвердження правопорушення, де відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП, передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову про доведеність вини у вчиненні правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення, показання свідків і прийшов до висновку, що доведений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вимогами ст.266-1 КУпАП передбачено, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , після виявлення з ознаками алкогольного сп`яніння був направлений в медичний заклад для проведення огляду і там відмовився від його проходження.

Однак, матеріали справи не містять ні направлення на огляд ОСОБА_1 для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ні висновку лікаря із закладу охорони здоров`я.

Такі документи мають долучатись до протоколу про адміністративне правопорушення для підтвердження вини особи у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та не дав належної оцінки доказам, долученим до протоколу.

Відповідно до ч.9 ст.266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що він не вчиняв такого правопорушення та свою вину не визнає.

Так, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність в установленому порядку факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, за відсутності доказів направлення його у встановленому законом порядку на освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутності фіксації лікарем факту відмови у проходженні освідування, відтак справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Отже, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мазурка В.С. задовольнити.

ПостановуКостопільського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович