Дата документу Справа № 314/5453/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5453/23 Головуючий в 1 інст.Свідунович Н.М.
Провадження №33/807/153/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Насонової М.С. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок, без позбавлення права керування транспортними засобами,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №592211, складеним 30 жовтня 2023 року, 30 жовтня 2023 року о 06 годині 35 хвилин по вул.Козацькій, 8 у м.Вільнянськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування від 25 травня 2023 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Насонова М.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд першої інстанції спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.

Зауважує на тому, що у вказаний в протоколі день та час, ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб не належить ОСОБА_1 на праві власності.

Також, захисник вказує, що у протоколі не зазначено про наявність свідків, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 .

Окрім цього, матеріалами справи не підтверджується факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також не зафіксовано самого факту складання протоколу та відмови ОСОБА_1 від його підпису та отримання копії.

Захисник наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення була вручена ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складався не в присутності ОСОБА_1 та, відповідно, йому не вручався.

Заявлене захисником-адвокатом Насоновою М.С. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, поштовий конверт повернувся до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови, того ж дня і отримав копію постанови, що підтверджується підписом останнього, 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується підписом останнього, та вже 16 жовтня 2024 року захисником-адвокатом Насоновою М.С. подано апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження,при цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання, призначене на 05 вересня 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Насонова М.С., не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання від останніх до суду також не надходили.

Суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав апеляційний розгляд провадження за для виклику ОСОБА_1 , останній викликався до суду, шляхом направлення судової повістки в додаток Viber за його особистим номером телефону, смс-повідомлення було доставлено 08 липня 2025 року 14:47:44, а також за допомогою оголошення на сайті Судової влади України.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно якої, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та дотримання його права на особисту участь під час апеляційного розгляду провадження, проте останній долею цього провадження не цікавиться.

В свою чергу, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Насонової М.С. може затягнути цей розгляд на невизначений час.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Насонової М.С., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.

Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №592211 від 30 жовтня 2023 року, згідно з яким, 30 жовтня 2023 року о 06 годині 35 хвилин по вул.Козацькій, 8 у м.Вільнянськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування від 25 травня 2023 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

До вказаного протоколу додано: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №786812 від 30 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №706879 від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП; відомості з Адмінпрактики; довідку про наявність у ОСОБА_1 повторності за ст.126 КУпАП (постанова Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 травня 2023 року у справі №336/3644/23 за ч.1 ст.130 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також, на гр. ОСОБА_1 17 серпня 2023 року було складено постанову серії БАБ №706879 за ч.4 ст.126 КУпАП) та відомості про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія; відеозапис події.

Дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки на його підтвердження достатніх доказів в матеріалах справи немає.

Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Як зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Насонова М.С., також не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання від останніх до суду теж не надходили.

Перевіряючи доводи захисника адвоката Насонової М.С, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Як зазначалось вище, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №592211 від 30 жовтня 2023 року, складеного щодо ОСОБА_1 , останньому інкримінується керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування постановою Шевченківським районним судом м.Запоріжжя від 25 травня 2023 року, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що останній вже притягався до адміністративної відповідальності постановою серії БАБ №706879 від 17 серпня 2023 року, чим ОСОБА_1 порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

При відтворенні під час апеляційного розгляду долученого до протоколу відеозапису встановлено, що цим записом зафіксовано лише зупинку транспортного засобу ВАЗ працівниками поліції. Далі, відеозапис події припиняється.

Апеляційним судом встановлено, що цим записом не зафіксовано хто саме керував транспортним засобом, не зафіксовано державних номерних знаків транспортного засобу, як саме встановлювався працівниками поліції особаводія та як відбувалось оформлення адміністративних матеріалівщодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, тощо.

На переконання суду апеляційної інстанції, наявні матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у день, час та місці, зазначеному у протоколі.

При цьому, на спростування доводів сторони захисту в матеріалах справи достатніх доказів немає.

Письмові пояснення ОСОБА_1 у справі відсутні.

Свідків факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом теж немає.

За вказаних обставин, неможливо констатувати, що зібрані в справі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суд першої інстанції перелічив лише досліджені докази, проте суть більшості з них не розкрита та не здійснено їх змістовного аналізу.

Викладене свідчить про те, що суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними та суперечать фактичним обставинам справи.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі на підставіп.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Насоновій М.С. строк на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Насонової М.С. задовольнити.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева