Справа № 366/2898/25
Провадження № 3/366/1883/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

І. Суть правопорушення, визнана недоведеною

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 435350 від 27.08.2025, по суті правопорушення зазначено таке:

26.08.2025 о 23 год. 20 хв. на а/д між с. Тетерівське та с. Підгайне, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 21011 з д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, вчинив правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ІІ. Позиції осіб, які беруть участь у провадженні по справі

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що обставин 26.08.2025 взагалі не пам`ятає. Він пам`ятає наступний день, 27.08.2025, коли він опинився в Іванківській лікарні. Він отримав травми голови та спини, при цьому обставин їх неотримання також не пам`ятає. До нього приїхали працівники поліції та надали йому для підписання низку документів, які він підписав.

На запитання суду про те, чи керував він автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відповів, що взагалі нічого не пам`ятає, він навряд би зміг керувати транспортним засобом, оскільки має вади ніг (викривлена права нога, що ним продемонстровано суду). Зі слів працівників поліції він перебував в автомобілі та потрапив у ДТП, після чого його доставлено в лікарню. Чи ще хтось був в автомобілі не знає, взагалі не пам`ятає чи 26.08.2025 він перебував в будь-якому автомобілі, оскільки отримав травму голови.

Після оголошення змісту протоколу зазначив, що не може нічого пояснити через відсутність пам`яті, а говорити будь-що інше не бажає, оскільки може тим самим ввести суд в оману.

ІІІ. Оцінка судді

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

ОСОБА_1 ставиться у провину керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами і вчинення такого правопорушення повторно протягом року.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

У свою чергу відповідальність за ч. 2, 3 та 4 ст. 126 КУпАП настає у разі :

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

або керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У справах про адміністративні правопорушення за ст. 126 КУпАП підлягає доказуванню факт керування особою транспортним засобом.

До матеріалів справи долучено оптичний диск, який містить один файл з відеозаписом.

Відеозапис відображає обстановку подій в приміщенні, схожому на лікарняну палату, яка відбувається при денному світлі. Працівники поліції підходять до ОСОБА_1 , який перебуває в лежачому положенні з перебинтованою головою, поруч з яким знаходиться жінка. Працівники поліції повідомляють йому про розмову, зміст якої свідчить про настання ДТП (хто винуватець, постраждалий тощо не розповідають) та втрати документів, після чого оголошують про складення відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, а також про постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, після чого надають для ознайомлення документи, які він підписує. На цьому відеозапис завершується.

Крім цього, в матеріалах справи наявна копія постанови, якою 13.03.2025 відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 13.03.2025 о 16 год. 43 хв. він в с. Запрудка по вул. Лісова (Пархоменка) керував автомобілем ВАЗ 21013 з д.н.з. НОМЕР_2 не маючи права керування транспортним засобом.

Як вбачається із сайту судової влади, ця постанова не оскаржувалась в порядку КАС, а відтак набрала законної сили 24.03.2025.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Надаючи оцінку зібраним доказам, суддя враховує те, що пояснення ОСОБА_1 в частині його перебування в лікарні узгоджуються з матеріалами відеозапису, що свідчить про надання ним в цій частині правдивих пояснень суду та відсутність дій, які б були спрямовані на уникнення від притягнення до відповідальності.

ОСОБА_1 не відмовився у судовому засіданні від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України та пояснив всі відомі йому обставини справи.

Суддя не може твердо виснувати, що пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він не пам`ятає про керування ним транспортним засобом та обставин, які мали місце 26.08.2025 є такими, що спрямовані на уникнення від притягнення до відповідальності. Це зумовлено тим, що як вбачається з матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 , як він пояснив суду, мав травму голови, що з високою імовірністю могло призвести до часткової втрати пам`яті про обставини, зміст яких наведено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також суддя враховує, що ОСОБА_1 до початку судового засідання не реалізував своє право, передбачене ст. 268 КУпАП на ознайомлення з матеріалами справи, у тому числі з матеріалами відеозапису, тобто у повній мірі не міг усвідомлювати, які відомості відображені в матеріалах справи, з метою підготовки такої позиції захисту, яка б наголошувала на певних недоліках доказів в частині відсутності факту керування транспортним засобом та з цією метою для не притягнення до відповідальності.

Крім цього, працівники поліції були обізнані про травмування ОСОБА_1 , про що свідчить матеріал відеозапису, бачили травмування голови ОСОБА_1 , тому з високою імовірністю могли допустити, що особа, яка притягається до відповідальності могла частково забути обставини справи.

Разом з цим, самі ж поліцейські на відеозаписі говорять про настання ДТП, складення низки відносно ОСОБА_1 матеріалів справ, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про настання ДТП та причетності до неї ОСОБА_1 , що могли б бути доказами факту керування транспортними засобами.

При цьому, усвідомлюючи таку обстановку в лікарні, працівники поліції не уточнили у ОСОБА_1 того, чи пам`ятає він обставини 26.08.2025, чи дійсно саме він керував автомобілем, чи ще був хтось з ним тощо.

Отже, під час збору та долучення до матеріалів справи за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 доказів, працівники поліції обмежились матеріалом відеозапису, відзнятим навіть не на місці пригоди та копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 13.03.2025.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не пам`ятає факту керування ним транспортним засобом, його пояснення в частині отримання травм голови підтверджуються матеріалами відеозапису, що може свідчити про часткову відсутність пам`яті, не з`ясування працівниками поліції у ОСОБА_1 обізнаності про обставини його направлення в лікарню, а також відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, враховуючи заборону судом збирання додаткових доказів з власної ініціативи, суддя приходить до висновку, що об`єктивна сторона правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка полягає у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом є сумнівною.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 126, 245, 247, 251, 256, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян