Справа №591/319/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.
Номер провадження 33/816/756/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Кислої Ю. М., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/319/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17.04.2025, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Лопаткіна О. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки судом не всі докази були досліджені, огляд на стан сп`яніння проведений з порушеннями, в його діях відсутнє порушення п. 2.9а ПДР, оскільки він відмовився від проходження огляду, тому отримані докази є недопустимими.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17.04.2025 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 26.12.2024 о 01-19 год. у м. Суми по вул. Харківська, 25, керував т/з Citroen С3, д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря № 2750 від 26.12.2024, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Лопаткіна О. В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 214022 від 06.01.2025, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- висновком КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 2750 від 26.12.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з технічних засобів працівників патрульної поліції, якими зафіксовано зупинку т/з під керуванням ОСОБА_1 та процедуру проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_5 (лікаря), який пояснив, що медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводив він особисто, а медична сестра лише надавала прилад «Drager». Він провів клінічний огляд, під час якого було встановлено, що відповіді на запитання ОСОБА_1 надавав дещо «змазаною» мовою, шкірний покрив та склери очей були почервонілі, зіниці розширені, реакція на світло млява, рухова сфера порушена, міміка млява, у позі «Румберга» ОСОБА_1 був хиткий, пальце-носова проба з промахуванням, спостерігався тремор повік. Після проведення клінічного огляду було запропоновано продути прилад «Drager», що ОСОБА_1 і зробив, результат - 0,56 проміле. Далі ОСОБА_1 здав сечу. Від повторного продуття приладу «Drager» ОСОБА_1 відмовився. Біосередовище було опечатано та направлено у сертифіковану лабораторію. Результати дослідження - 0,89 г на літр алкоголю. Враховуючи клінічне обстеження, результати первинного продуття приладу «Drager» та показники біосередовища було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові судді суду першої інстанції присутні посилання на порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Згідно визначеної процедури огляд, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Відеозаписи подій наведеного вище правопорушення є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчують, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських щодо забезпечення проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали адміністративні матеріали, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_1 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється, тому виявлення факту керування ним т/з у стані алкогольного сп`яніння в порушення імперативних вимог п. 2.9а ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейськими при складанні протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_1 як учасника дорожнього руху. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) - керування т/з у стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР - 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведене підтверджує не лише факт керування ОСОБА_1 т/з у стані алкогольного сп`яніння, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає приписам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 2.9а ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не в повному обсязі були досліджені відеозаписи, на яких зафіксовано процедуру проведення його огляду в закладі охорони здоров`я, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що зазначені відеозаписи були досліджені судом першої інстанції у відповідності до вимог закону, їхній зміст відображений у постанові суду та врахований при ухваленні рішення із наданням відповідної оцінки. Апеляційний суд під час перегляду справи також перевірив ці докази й не встановив обставин, які б свідчили про їхнє неповне чи поверхове дослідження або про викривлення їх змісту.

Є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги в тій частині, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушеннями та в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 2.9а ПДР через те, що він відмовився від проходження огляду, оскільки з відеозаписів огляду вбачається, що на початку огляду лікарем було роз`яснено процедуру огляду, на що останній надав свою згоду. Надалі було проведено клінічний огляд ОСОБА_1 , після чого він продув прилад «Драгер» і в кінці огляду було відібрано зрази біологічного середовища. За результатами цих досліджень був встановлений заключний діагноз, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відмова ОСОБА_1 в процесі проходження огляду від другого продуття приладу «Драгер» жодним чином не свідчить про його відмову від самої процедури проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки така відмова була пов`язана виключно з використанням одного конкретного технічного засобу (недовірою до отриманих результатів після першого продуття), а не з небажанням проходити огляд в цілому, що підтверджується тим, що потім ОСОБА_1 продовжив проходити огляд та здав зразки біологічного середовища. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п. 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», але ОСОБА_1 не скористався таким своїм правом, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників закладу охорони здоров`я.

В межах даної справи апеляційний суд позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівникам закладу охорони здоров`я вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам засвідчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип-ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтвердження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює МОЗ.

Порушень положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» з боку лікаря апеляційним судом не виявлено.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), тому послідовність викладення в диспозиціях наведених правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Сукупність всіх фактичних обставин справи, безсторонній і неупереджений аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин ОСОБА_1 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, оскільки будь-який обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі допустимих доказів.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17.04.2025 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов