П О С Т А Н О В А

іменем України

09 жовтня 2025 року м. Снігурівка

справа № 485/1540/25

провадження №3/485/467/25

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Бодрова О.П., за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю., захисника ОСОБА_1 - Сафронюка П.В. (в режимі відеоконференції) ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ст.124 КУпАП,

установила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393639 від 16 липня 2025 року, 16 липня 2025 року о 16:45 в м.Снігурівка траса Снігурівка-Тамарине-Безіменне 1 км водій ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі TOYОTA, державний номерний знак « НОМЕР_1 » на автодорозі 0 151901 сполучення «Снігурівка-Тамарине-Безіменне» був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет по ходу руху з подальшим перекиданням транспортного засобу. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.2.3.б. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

До суду від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В клопотанні захисник зазначає, що при отриманні пояснень від учасників ДТП та свідків встановлено, що ДТП мало місце на прямій ділянці горизонтального дорожнього покриття де відсутня дорожня розмітка. Згідно пояснень водія автомобіля ОСОБА_1 вбачається, що останній рухався по автодорозі біля с. Снігурівка рухався в бік с. Василівка, в цей час автомобіль IVECO, який рухався в зустрічному напрямку допустив раптовий виїзд на смугу зустрічного руху, якою рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого ОСОБА_1 застосував екстрене гальмування та відворот керма праворуч, з метою уникнути лобове зіткнення, після чого допустив виїзд за межі проїздної частини та перекинувся. Згідно пояснень водія автомобіля ОСОБА_3 , останній пояснює, що під час керування автомобілем IVECO рухаючись останнім в колонні з кількох аналогічних автомобілів скерував свій автомобіль вліво з метою об`їхати камінь, який він побачив на дорозі, однак як стверджує сам ОСОБА_3 він на смугу зустрічного руху нібито не виїзджав. Згідно схеми ДТП вбачається, що ширина проїзної частини складає 6 м, в той час як сліди гальмування автомобіля TOYОTA починаються на відстані 3 м від лівого краю проїздної частини що свідчить про те, що автомобіль TOYОTA почав гальмувати перебуваючи в межах своєї смуги для руху, при чому слід гальмування іде прямолінійно за межі проїзної частини вправо, що підтверджує версію події згідно пояснень водія ОСОБА_1 . Також згідно пояснень інших свідків та заявників вбачається, що ДТП відбулось внаслідок виїзду на смугу зустрічного руху автомобіля IVECO, що підтверджується електронними рапортами поліцейських та рапортом слідчої ОСОБА_4 . Вказана обставина свідчать про незаконність та безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оскільки сам по собі факт пошкодження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не може свідчити про достатні правові підстави для притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАІІ з посиланням на відсутність факту контактування між автомобілями TOYОTA та IVECO. Складений протокол вважає незаконним. Вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник у судовому засіданні просив суд закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Інспектор поліції ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що в липні 2025 року отримавши виклик на 102, прибули на місце події. Прибувши на місце події, встановили, що в кувете перевернутий автомобіль TOYОTA, державний номерний знак НОМЕР_1 . Допитали як водія автомобіля TOYОTA так і водія автомобіля IVECO, свідків. Як водії так і свідки надали суперечливі показання, тому склали протоколи про адміністративне правопорушення щодо двох водіїв. На цій ділянці дороги відсутня дорожня розмітка. При складанні схеми ДТП заміри робили рулеткою.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393639 від 16.07.2025, відповідно до якого 16 липня 2025 року о 16:45 в м.Снігурівка траса Снігурівка-Тамарине-Безіменне 1 км водій ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі TOYОTA, державний номерний знак « НОМЕР_1 » на автодорозі 0 151901 сполучення «Снігурівка-Тамарине-Безіменне» був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет по ходу руху з подальшим перекиданням транспортного засобу. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.2.3.б. ПДР України;

- первинні письмові пояснення ОСОБА_6 ,від 16 липня 2025 року, в яких остання зазначає, що 16 липня 2025 року близько 16:50 вона разом з ОСОБА_7 та водієм ОСОБА_3 рухаючись автомобілем «IVECO» із с.Василівка в напрямку м.Снігурівка, ОСОБА_6 побачила як легковий автомобіль їде їм на зустріч, водій ОСОБА_3 з`їхав на узбіччя дороги. Пізніше їй стало відомо, що автомобіль TOYOTA з`їхав у кювет. Тілесних ушкоджень не завдано;

- первинні письмові пояснення ОСОБА_7 від 16 липня 2025 року, в яких остання зазначає, що 16 липня 2025 року близько 16:50 проїжджаючи із с.Василівка в напрямку м.Снігурівка разом з ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_3 , побачила автомобіль сірого кольору, водій ОСОБА_3 різко звернув на узбіччя, після чого продовжив рух автомобіля заднім ходом та повідомив, що сірий автомобіль TOYOTA з`їхав у кювет. Тілесних ушкоджень не завдано;

- первинні письмові пояснення ОСОБА_3 від 16 липня 2025 року, в яких останній зазначає, що 16 липня 2025 року, близько 16:50 рухаючись на автомобілі IVECO д.н.з. « НОМЕР_2 » в напрямку м.Снігурівка із с.Василівка, попереду нього рухалося ще три автомобілі такої ж марки. Об`їжджаючи камінь на дорозі, він з`їхав вліво, при цьому залишаючись на правій частині дороги. В цей момент ОСОБА_3 побачив, що у зустрічному напрямку рухається автомобіль TOYOTA сірого кольору на високій швидкості. Після того, як автомобілі розминулися, ОСОБА_3 поглянувши у дзеркало, побачив, що автомобіль TOYOTA з`їхав з дороги. Після чого, водій ОСОБА_3 почав рухатися заднім ходом приблизно 150 метрів та побачив, що автомобіль TOYOTA з`їхав з дороги та стоїть близько 15 метрів від дороги. При цьому автомобіль отримав механічні ушкодження, а саме деформація кузовата розбите переднє скло. Разом з водієм ОСОБА_3 в автомобілі перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_6

- первинні письмові пояснення ОСОБА_8 від 16 липня 2025 року, в яких остання зазначає, що в 16:45 їхала зі знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі сірого кольору. Виїхавши з м.Снігурівка, по дорозі назустріч рухалася колона автомобілів і вона почула як ОСОБА_9 скаржився на проїжджаючий автомобіль після чого вона відчула як їх автомобіль почало кидати з боку в бік та вона злякавшись опустила голову до низу, в цей момент відчула як автомобіль на якому вони їхали зробив декілька обертів через дах автомобіля. Коли автомобіль зупинився, всі вийшли з нього, але ОСОБА_10 сказав що його нудить після чого для нього викликали швидку допомогу.

- первинні письмові пояснення ОСОБА_1 від 16 липня 2025 року, в яких останній зазначає, що 16 липня 2025 року близько 16:45, він на своєму автомобілі марки TOYOTA д.н.з. « НОМЕР_3 » рухався з м.Снігурівка у напрямку с.Василівка. Біля м.Снігурівка, йому назустріч рухалися чотири автомобілі марки IVECO, останній із яких виїхав на зустрічну смугу. Щоб не допустити зіткнення водій ОСОБА_1 різко змінив напрямок руху праворуч, внаслідок чого автомобіль перевернувся та знову став на колеса. Внаслідок ДТП водій тілесних ушкоджень не отримав. Автомобіль отримав механічні пошкодження у вигляді деформації кузова, капоту, розбито переднє та бокове скло. Разом з водієм в автомобілі перебувала ОСОБА_8 , яка на момент ДТП знаходилась на задньому сидінні та тілесних ушкоджень не зазнала. На передньому сидінні (пасажирському) перебував ОСОБА_11 який отримав тілесні ушкодження, та його було госпіталізовано до лікарні;

- схему місця ДТП від 16.02.2025;

- рапорти;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 393661 відповідно до якого 16 липня 2025 року о 16:45 на автодорозі О151901 сполученням Снігурівка-Тамарине-Безіменне ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі IVECO, днз НОМЕР_2 не надав перевагу у русі транспортному засобу TOYOTA, днз НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, чим примусив водія транспортного засобу TOYOTA різко змінити швидкість та напрямок руху, внаслідок чого водій автомобіля TOYOTA допустив з`їзд в кювет по ходу руху з подальшим перекиданням транспортного засобу, чим порушив п. 2.3.д ПДР.

Крім того, захисником надано постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, відповідно до якої апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сафронюка Павла Віталійовича залишено без задоволення, постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення залишено без змін. Суд зазначив, що надані докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, та письмові пояснення учасників ДТП, самі по собі не можуть ані спростувати, ані довести твердження учасників пригоди щодо дійсних причин.

ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій зазначив, що претензій до водія ОСОБА_1 немає.

При вирішенні питання винуватості ОСОБА_1 або її спростування, врахуванню підлягають такі норми діючого законодавства.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 зазначеного Кодексу передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують або відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.124 КУпАП зазначає, що адміністративна відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У провину ОСОБА_1 ставлять порушення п.2.3.б. Правил дорожнього руху України, а саме для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Матеріали справи містять суперечливі первинні показання водіїв TOYOTA та ОСОБА_12 ,свідків пригоди.

Отже, матеріали провадження не містять доказів, які б об`єктивно вказували на порушення ПДР саме ОСОБА_1 .

Як правильно звернув увагу суду захисник на те, що сам по собі факт пошкодження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не може свідчити про достатні правові підстави для притягнення особи до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Отже, особою уповноваженою на складання протоколу було зроблено передчасний висновок щодо складання протоколу за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя О.П. Бодрова