Справа № 598/1929/25
провадження № 3/598/835/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" жовтня 2025 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В. за участі секретаря Жиляк Н.Я., прокурора Борщевської Г.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого слюсарем ТОВ «САЮЗ», РНОКПП НОМЕР_1 ,раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.172-6 КпАП України,

встановив :

ОСОБА_1 , будучи звільненим з 31 травня 2023 року з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63)», та відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме лише 03 квітня 2024 о 15:24 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно він, будучи звільненим з 31 травня 2023 року з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63)» за власним бажанням, в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме лише 03 квітня 2024 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність, за 2023 рік. Вказану декларацію подав із запізненням через те, що в той час працював у місті Черкасах, що в свою чергу ускладнило подання даної декларації. В даний час розкаюється у скоєному.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Так, ОСОБА_1 в період з 26 жовтня 2020 року по 31 травня 2023 року працював на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63)». З 31 травня 2023 року старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)» за власним бажанням. Дані обставини знайшли своє підтвердження копіям наказу по ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» за №140 о/с - 20 від 26 жовтня 2020 року та за №75/ОС-23 від 31 травня 2023 року (а.с.45, 46).

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1,2,6 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Частиною 6 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» визначено, що старший прапорщик внутрішньої служби відноситься до молодшого начальницького складу.

Абзацом 4 частини 8 статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» передбачено, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язані подавати щороку до 1 квітня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

У частині 1 статті 16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» зазначено, що персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, на ОСОБА_1 в період його перебування на службі в ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» поширювалася дія Закону України «Про запобігання корупції».

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону, передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані до 01 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08.11.2023 (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) до 31 березня 2024 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з позначкою «після звільнення» лише 03 квітня 2024 року року о 15:24 год, тобто несвоєчасно (а.с.10-17).

При цьому, при звільненні молодшого інспектора відділу охорони ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» ОСОБА_1 останній був належним чином ознайомлена із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності своєчасного подання е-декларації після звільнення, що підтверджується розпискою від 31.05.2023, де стоїть підпис останнього (а.с.41).

Згідно з ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 не повідомила суд про поважні причини несвоєчасного подання вищевказаної декларації. Відсутні також і в матеріалах справи докази поважності причин неподання ОСОБА_1 вищевказаної декларації.

Тому, вважаю, що поважні причини несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність, за 2023 рік (після звільнення) у ОСОБА_1 - відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_1 , як старший прапорщик внутрішньої служби і суб`єкт відповідальності, відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме лише 03 квітня 2024 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), а тому в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КпАП України, як за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

При обранні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховується ступінь та характер суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особа правопорушника, його щире каяття, та те, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності, а тому його слід піддати адміністративному штрафу в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.172-6 КпАП України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень в дохід держави.

Суддя Ігор Гудима