ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2596/25 Справа № 206/3553/25 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Самарського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Виприка С. О.

представника потерпілого адвоката Крохмаля С. М.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Самарського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 16 червня 2025 року приблизно о 14-30 годині в м. Дніпро, біля вул. Гаванська, буд. 9г, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , при виїзді з парковки магазину АТБ не надав переваги в русі авто Toyota RAW 4, державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 , який рухався по вул. Гаванська, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України, що за передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 просить його поновити з підстав поважності причин його пропуску, враховуючи, що постанову суду отримано 30 липня 2025 року та його захисник 04 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу з дотриманням строку апеляційного оскарження, однак постановою апеляційного суду скарга була повернута.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та винести нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, заперечуючи свою вину у вчиненні даного правопорушення. Вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_1 , виїжджаючи з парковки магазину АТБ з метою руху в напрямку ж/м Придніпровськ під`їхав впритул до проїжджої частини дороги для здійснення подальшого маневру, де зліва на обочині, не на проїжджій частині дороги на відстані 15-20 метрів стояла фура. Після чого впевнившись у відсутності перешкод, почав рух прямо для подальшого маневру вліво, однак побачив як зліва від нього в напрямку Нового мосту з великою швидкістю, не здійснюючи гальмування рухається автомобіль Тойота Рав4, після чого він прийняв рішення повністю зупинити своє авто, проте водій даного транспортного засобу не знижував швидкість та прийняв різкий маневр вліво, зачепивши правою частиною авто його передню частину автомобіля. Відповідно до схеми ДТП відсутній гальмівний шлях, що дає підстави вважати, що даний водій не дотримався п. 12.3 ПДР, який також не врахував обмеження швидкісного режиму на цій ділянці дороги.

Суд не врахував, що в діях водія авто Тойота ОСОБА_3 також є безпосередньо причинно-наслідковий зв`язок з настанням ДТП. На його думку, для встановлення або спростування цих доводів є об`єктивна необхідність в залученні експерта. Проте суд відмовив в задоволенні клопотання про призначення відповідної експертизи.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник Виприк С.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.

Разом з цим, у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не заперечував, проте зауважив, що на його думку, в діях потерпілої особи ОСОБА_2 також є склад адміністративного правопорушення, оскільки останнім не дотриманого встановленого ПДР швидкісного режиму руху.

Захисник Виприк С.О. просив закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в апеляційній інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Крохмаль С.М. просив відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження апелянту та у задоволенні апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги висловив позицію, що суддею першої інстанції відмовлено в призначенні експертизи у зв?язку з тим, що предметом розгляду цієї справи є обставини, що доводять або спростовують наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 .

Зауважив, що ОСОБА_1 не звернувся до уповноваженого органу із заявою щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. (ч. 6 ст. 294 КУпАП)

Мотиви апеляційного суду.

Щодо клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 10.09.2025 повернуто апеляційну скаргу захисника Виприка С.О. з підстав відсутності витягу з договору на підтвердження повноважень адвоката, що не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою за умови усунення виявлених недоліків.

Захисником вказані у постанові суду недоліки не усунуто. Разом з цим, ОСОБА_1 18.09.2025 особисто подано до суду апеляційну скаргу, а також порушено питання про поновлення строку апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Апеляційний суд, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, з огляду на те, що первинна апеляційна скарга була подана в межах строку апеляційного оскарження, виснує про їх обґрунтованість, вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню з метою забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та докази, які суд поклав в основу судового рішення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №363605 від 16.06.2025, схемою місця ДТП, яка сталася 16.06.2025 о 14-30 годині в м. Дніпро, по вул. Гаванська, біля буд. 9 а, Самарський район, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.06.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.06.2025, відеозаписом з місця ДТП.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, про те що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху, якими визначено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Водночас ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і апеляційному суді, не заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, не спростовуючи й обставини події, викладені за змістом протокола про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт здійснення виїзду з місця для паркування ОСОБА_1 у вказані у протоколі дату, час та місце й не надання переваги у русі транспортному засобу Тойота Рав 4, під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується його поясненнями, проте апеляційний суд відхиляє пояснення водія, що він упевнився в безпечності свого маневру, що спростовується тим, що відбулося зіткнення транспортних засобів.

Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх сукупність і узгодженість, є достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неповний та не об`єктивний розгляд справи судом першої інстанції в частині відмови у проведенні комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи для встановлення в діях ОСОБА_2 , на його думку, порушення ПДР, а саме перевищення швидкісного режиму на вказаній ділянці дороги, встановленого дорожнім знаком 3.29, у зв`язку з чим виник причинно-наслідковий зв`язок з виникненням дорожньо-транспортної пригоди апеляційний суд вважає доводи необґрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно зі ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду та вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що у заявленому клопотанні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не навів належних мотивів того, яким чином висновок експерта може вплинути на вирішення питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та чому іншими доказами по справі неможливо встановити ці обставини.

Апеляційний суд погоджується й з доводами представника потерпілого в частині того, що ОСОБА_1 не звернувся з заявою до уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення осіб про встановлення в діях ОСОБА_2 порушень правил дорожнього руху.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що під час складення працівниками поліції на місці події протокола про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , схеми місця ДТП та надання письмових пояснень, останнім не висловлено заперечень щодо неправомірних дії потерплого ОСОБА_2 .

Так, необхідності в призначенні судової експертизи відсутня, оскільки результати експертизи на склад адміністративного правопорушення не впливають, а наявні матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх, та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції виснує, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення та під час його розгляду зібрано достатньо доказів на підставі яких суд може прийняти рішення у справі без залучення експертів, у зв`язку з чим призначення експертизи, в даному випадку не є доцільним.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника, про те, що ОСОБА_2 не дотримано безпечної швидкості руху та правил маневрування, а також не вжито заходів для уникнення зіткнення, що призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи, займаючи тим самим обвинувальну позицію у справі.

Будь-яких невідповідностей вимогам КУпАП під час оформлення зазначених вище матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та наявності в його діях складу правопорушень, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд не може робити висновки щодо винуватості іншої особи, оскільки це суперечить принципам об`єктивності та обмеженню меж судового розгляду.

Суд повноважний досліджувати докази відносно ОСОБА_1 , що стосується предмета доказування у конкретній справі, і не може робити висновки щодо винуватості чи не винуватості іншої особи ОСОБА_2 , оскільки протокол відносно нього не складався і не був предметом розгляду в суді.

Щодо спливу строків, передбачених ст. 38 КУпАП апеляційних суд зауважує таке.

Положеннями ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Апеляційний суд відкидає доводи сторони захисту в цій частині, оскільки судом першої інстанції накладено адміністративне стягнення в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, й наголошує на невірному трактування захисником вказаної норми закону.

Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на належних, достовірних та достатніх доказах та відповідно про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Самарського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун