Провадження №: 3/755/5594/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 04.01.2025 року о 23 годині 02 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 (іменний номер «LITOSH»), у м. Києві по вул. І. Миколайчука,13-А, був учасником ДТП з пішоходом ОСОБА_2 , що призвело до її травмування, після чого місце ДТП залишив не повідомивши уповноважений підрозділ поліції про дану подію, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснив, що 04.01.2025 приблизно о 23:00 годин керував автомобілем марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , іменний номер: «LITOSH» їхав по вул. Івана Миколайчука в напрямку вул. Березняківська м. Києва. Здійснив наїзд на пішохода, яка переходила дорогу в неналежному місці, яку він не помітив, після чого відразу зупинився вийшов до пішохода - жінки, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, разом з своїм чоловіком та друзями, які також перебували в стані сп`яніння. Потім пішохід та її друзі сказали щоб він їхав далі, все добре, вони самі розберуться, він поїхав додому.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Винам - психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності.

Необережність буває груба та легка. Під простою (легкою) необережністю розуміють таке ставлення особи до своєї поведінки, коли вона не передбачала і не бажала тих наслідків, які фактично настали, хоча, виходячи із конкретних обставин, об`єктивно могла і зобов`язана була їх передбачити.

Таким чином, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №420928 від 12.08.2025 року, постановою про закриття кримінального провадження № 0000528 від 14.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, рапортом про поліцейського В. Дудкіна, протоколом огляду місця ДТП від 04.01.2025, протоколом допиту потерпілої, та висновком експерта № 2938-Е, від 27.06.2025, а також поясненнями наданими ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Також, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дослідженими в судовому засіданні, з яких убачається що ОСОБА_1 після ДТП відразу хотів залишити місце ДТП, але йому ОСОБА_3 заблокував проїзд, після чого ОСОБА_1 вийшов з машини, вони почали сваритись та останній вимагав звільнити дорогу для проїзду. У подальшому коли ОСОБА_3 відійшов від машини, ОСОБА_1 поїхав з місця ДТП.

Дані пояснення свідків є послідовними та логічними, не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги, та кладе в основу судового рішення.

До того, ж відповідно висновка судово-медичної експертизи за № 042-516-2025 від 06.05.2025, під час звернення ОСОБА_6 04.01.2025 року у неї мало місце тілесні ушкодження: закрита травма правого колінного суглобу: перелом латерального виростку великогомілкової кістки, у неповний розрив латеральної колатеральної зв`язки, синовіт, підшкірна гематома, - вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до рапорту інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у м. Києві Євгенія Пукало, ОСОБА_1 неодноразово викликався в УПП у м. Києві для ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, однак на виклики не з`явився. Тому ознайомити ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення не вдалось.

Відповідно до санкції ст. 122-4 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 (справа «О Галлорен та Франціс проти Сполученого Королівства») зроблено висновок, що «будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП, на неодноразові виклики до УПП не з`являвся, що на думку суду свідчить про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності покарання, а тому стягнення у виді штрафу, яке передбачене санкцією статті 122-4 КУпАП, суд визнає м`яким та таким, що не відповідає обставинам правопорушення та його наслідкам.

Особливою обставиною яка істотно впливає на вид та розмір покарання є те, що ОСОБА_1 достовірно знав, що потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, але при цьому не запропонував, а також не намагався надати їй будь-яку допомогу, викликати «карету швидкої» і таке інше, та залишив лежачу потерпілу на проїжджій частині, відразу поїхавши з місця ДТП.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин що пом`якшують, його відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Саме таке адміністративне стягнення на думку суду буде достатнім з урахуванням всіх обставин справи.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 38, 40-1, 122-4,251, 252 283-284 КУпАП, суд -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя