ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 619/2782/25 Головуючий 1 інстанції: Калиновська Л.В.
Провадження №: 33/818/1524/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ст. 124 та ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 07.08.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2025 року о 18 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 з номерним знаком НОМЕР_1 в смт. Солоницівка, вул. Сумський шлях, буд. 4, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб безпечно керувати ним, і допустив зіткнення з автомобілем Ford Fusion з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Унаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Окрім цього, ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року. У діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 12.1 та п. 2.1.а ПДР України.

Обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються відповідними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 08.05.2025 року серії ЕПР1 №324261; протоколом про адміністративне правопорушення від 08.05.2025 року серії ААД №839481; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення; довідкою про причетність власності посвідчення водія; довідкою про належність транспортного засобу ВАЗ 2108 ОСОБА_3 ; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ..

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, правопорушник подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про повторність, проте копія постанови серії ЕНА № 4608125 в матеріалах справи не міститься, що виключає належність і достатність вказаного доказу.

Окрім цього, апелянт стверджує, що факт зберігання посвідчення водія в сервісному центрі не є підставою для того, щоб вважати особу як таку, яка позбавлена права керування транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, правопорушник і його захисник вважають постанову незаконною та просять її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила, жодних клопотань до суду не надійшло.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Виходячи з цього, судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із пунктом 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, доріг чи іншого майна без потерпілих.

Відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП настає в разі повторного протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складені уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.05.2025 року о 18 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 з номерним знаком НОМЕР_1 в смт. Солоницівка, вул. Сумський шлях, буд. 4, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб безпечно керувати ним, і допустив зіткнення з автомобілем Ford Fusion з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Унаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Окрім цього, ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року. У діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 12.1 та п. 2.1.а ПДР України.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта з огляду на наступні обставини.

Відповідно до документів, що містяться в матеріалах справи і є належними та достатніми доказами, можна стверджувати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується як схемою дорожньо-транспортної пригоди від 08.05.2025 року, так і поясненнями правопорушника ОСОБА_1 й потерпілого ОСОБА_2 .. Докази, які б спростовували факт скоєння водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у матеріалах справи судом апеляційної інстанції не вбачаються.

Окрім цього, звертаючи увагу доводи правопорушника, які містяться в апеляційній скарзі, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення стороною захисту норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказані учасники провадження, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Слід зауважити, що протоколи про адміністративне правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколах про адміністративні правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративні правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, і враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечними для суспільства, становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 07 серпня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило