Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7680/25 Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В.
Номер провадження №33/4805/916/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Галагуза В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Галагуза Віталія Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 24 червня 2025 року, про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Богунського районного суду міста Житомира від 24 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 30 травня 2025 року о 00-24 год у м. Житомирі по вул. Гетьмана Самойловича, 8 керувала транспортним засобом Hyndai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Водієві запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest або в найближчому закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, на що остання відмовилася, від керування транспортним засобом відсторонена. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Галагуз В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Разом з тим, вказав, що під час оформлення адміністративних матеріалів працівники поліції не зазначили перелік ознак, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснили права та обов`язки, від керування транспортним засобом у встановленому законом порядку не відсторонили. Крім того, за доводами адвоката, працівниками поліції не доведено однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення - недоведена.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та її захисник Галагуз В.В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №365661 від 30 травня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Alcotest Drager, огляд не провадився; направленням ОСОБА_1 до КНП «ОМСЦ» Житомирської обласної ради з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, огляд не проводився; рапортом інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП ст.лейтенанта поліції Пилипчука Миколи від 30 травня 2025 року; відеозаписами з портативних нагрудних камер поліцейських.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так з відеозапису обставин події вбачається, що 30 травня 2025 року працівники поліції під час патрулювання у комендантську годину помітили автомобіль, який здійснював рух прибудинковою територією. Підійшовши до транспортного засобу, з водійського місця вийшла ОСОБА_1 , яка на запит працівників поліції надала документи водія. На запитання щодо вживання алкоголю, ОСОБА_1 не заперечувала. На підставі виявлених у водія ознак: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, працівники поліції неодноразово пропонували останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 спочатку погодилась на огляд на місці, а в подальшому категорично відмовилася, заперечуючи рух за кермом. Далі водію роз`яснили наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вилучили водійські права. ОСОБА_1 ознайомили зі змістом протоколу, складеного щодо неї за ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд в повному обсязі погоджується із висновком судді районного суду про те, що відеозаписами опосередковано підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 30 травня 2025 року. На відеозаписах видно як автомобіль із увімкненими фарами та аварійною світловою сигналізацією у темну пору доби здійснює маневр у дворі житлового будинку. Із водійського місця транспортного засобу вийшла ОСОБА_1 , заперечувала проти руху за кермом автомобіля, лише що перепаркувала свій автомобіль. Визнала, що щойно вживала алкоголь, проте не вбачала порушень у таких діях, оскільки здійснювала рух по парковці, а не на дорозі.

Тому, висновок районного суду щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає правильним. Одночасно варто зазначити, що рух за кермом транспортного засобу житловою забудовою також регламентується Правилами дорожнього руху України, які розповсюджувалися на ОСОБА_1 під час здійснення нею спроби запаркувати автомобіль, як і обмеження, встановлені зазначеними правилами.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Одночасно варто зазначити, що пунктом 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції.

У даному випадку працівники поліції зауважили водійці на запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, зміну забарвлення шкірного покриву обличчя, що є ознаками перебування особи у стані алкогольного сп`яніння як підстави для вимоги про проходження відповідного огляду. Остання підтвердила вживання алкоголю. У відповідності до встановленого законом порядку працівники поліції пропонували їй пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від огляду на місці зупинки автомобіля та у закладі охорони здоров`я відмовилась. Сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому її дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Доводи апеляційної скарги, що від проходження огляду вона не відмовлялась, спростовуються відеозаписами, оскільки працівники поліції використали всі можливі інструменти для спонукання водія у проходженні процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі. ОСОБА_1 надані вичерпні роз`яснення, що наслідків відмови від проходження огляду. На противагу цьому водій усіляко ухилялась від відповіді на поставлені працівниками поліції запитання щодо встановлення її особи, місця проживання, ігнорувала вимоги щодо проходження огляду, надавала суперечливі відповіді, поводила себе зухвало, сварилася, ображала поліцейських грубою лайкою. Така поведінка підтверджує зовнішні ознаки перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння під час згаданих подій та свідчить про намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього.

Аргументи скаржника щодо не роз`яснення їй працівниками поліції прав та обов`язків є надуманими та суперечать зібраним у справі доказам, зокрема відеозаписам.

Щодо не належного відсторонення водія від керування транспортним засобом, вказане не є обставиною, що звільняє його від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови знаходження водія у стані алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Галагуза Віталія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 24 червня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь