ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/704/25 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Костенко Ю.С.

за участю захисника Коваля О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Коваля О.Ю. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 14 жовтня 2024 року о 13 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка (Командарма Корка), буд. 43А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів 18А, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Коваль О.Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати як необґрунтовану та таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , останній з поважних причин не був повідомлений належним чином про дату і час розгляду справи та не міг прибути до суду, так як перебуває на військовій службі, та в період з 29.10.2024 року по 31.01.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, зокрема, виконував завдання на території противника. Внаслідок вказаних обставин ОСОБА_1 в будь-якому випадку не мав можливості прибути у судове засідання, що спростовує твердження суду про його належне повідомлення.

У зв`язку з вище викладеними обставинами, 01.03.2025 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Ковалем О.Ю., а 07.03.2025 року він ознайомився з матеріалами справи та змістом оскаржуваної постанови, що підтверджується його розпискою.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 , приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України бойових діях як на нашій, так і ворожій території.

Так, 14.10.2024 року в момент зупинки ТЗ співробітниками поліції ОСОБА_1 був одягнутий у військову форму та представився поліцейським як військовослужбовець бойового підрозділу ЗСУ. Крім того, як убачається з відеозапису, свою відмову проходити огляд на стан сп`яніння мотивував зайнятістю на службі та відсутністю часу.

Разом з тим, щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений ст.266-1 КУпАП, який працівниками поліції дотриманий не був, а тому вся процедура огляду, застосована до ОСОБА_1 , є недійсною. При цьому, згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має.

Крім того, однією з обставин, яка виключає наявність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , є незаконна зупинка ТЗ співробітниками поліції. Так, з рапорту інспектора поліції вбачається, що підставою зупинки автомобіля став п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», в той час як з відеозапису події не убачається, яка ж саме наявна інформація стала підставою для зупинки ТЗ, яким керував ОСОБА_1 .

Вказує, що в противагу ознакам наркотичного сп`яніння, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, з відеозапису убачається, що водій поводить себе адекватно, виконує всі вимоги поліцейських, має чітку мову, у нього стійка хода та відсутнє тремтіння пальців рук. Таким чином, ознаки, вказані інспектором поліції як підстава для проведення огляду на стан сп`яніння, є надуманими та не грунтуються на вимогах Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують у вагу та швидкість реакції.

Окрім того, інспекторами патрульної поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 зміст санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме не повідомили, що відмова від проходження огляду фактично прирівнюється до керування у стані сп`яніння та тягне за собою таке ж суворе покарання, чим фактично спровокували відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Мотиви суду

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника Коваля О.Ю. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 14 жовтня 2024 року о 13 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка (Командарма Корка), буд. 43А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів 18А, ОСОБА_1 відмовився.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150461 від 14.10.2024 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2024 року, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: неприродна блідість шкіряного покрову обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук; огляд у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- рапортом поліцейського роти 5 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції Ільєнкова О. від 14.10.2024 року щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не оскаржується сам факт керувавання ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції та в подальшу відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи захисника про порушення порядку направлення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 , який повинен був проводитись у відповідності до ст. 266-1 КУпАП посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорушення у Збройних Силах України, а не працівниками поліції, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає такі доводи необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства

Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Додані до апеляційної скарги довідки, на які посилається захисник, апеляційний суд приймає до уваги. Як убачається з довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України №11/1/1251 від 19 лютого 2025 року, ОСОБА_1 дійсно в період, зокрема, з 10.10.2024 року по 15.10.2024 року брав участь у таких заходах, перебуваючи в н.п. Андріївка Бахмутського району Бахмутської міської громади Донецької області, н.п. Глибоке Харківського району Липецької сільської громади Харківської області, на території противника (Курської області рф), н.п. Юнаківка Сумського району Юнаківської сільської громади Сумської області, однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими в м. Харкові , вул. Леся Сердюка (Командарма Корка), буд. 43А, як водій транспортного засобуKIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та у розмові з поліцейськими повідомив, що є військовослужбовцем бойового підрозділу, координати якого повідомити не може (був одягнутий у військовий камуфляж). Під час спілкування з поліцейськими у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано йому пройти відповідний огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що дуже поспішає. При цьому, документів, які б підтверджували його статус військовослужбовця, він співробітникам поліції не надавав, та не повідомляв про те, що виконує якесь службове завдання, свою відмову від проходження огляду мотивував лише відсутністю часу.

З огляду на викладене, можна зробити цілком обґрунтований висновок, що ОСОБА_1 перебував поза межами території будь-якої військової частини та не виконував в той час жодних військових обов`язків.

Будь-яких інших документів, які б беззаперечно підтверджували, що на час вчинення цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби стороною захисту не надано, а матеріали справи їх не містять. Крім того, останній не забажав залишитися на місці зупинки та довести зазначені ним обставини, а працівникам поліції надати можливість перевірити таку інформацію для визначення процедури проведення огляду, а покинув місце події, а тому на той момент у працівників поліції існувала обгрунтована презумпція для застосування саме загальної процедури огляду, передбаченої ст.266 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 мав здійснюватися саме в порядку, передбаченому статтею 266 КУпАП, а тому поліцейські були уповноважені провести огляд водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або забезпечити проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Посилання захисника на незаконність зупинки ТЗ співробітниками поліції, так як з відеозапису події не вбачається, яка ж саме наявна інформація стала підставою для його зупинки, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Водночас, причина зупинки ТЗ (п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію») під керуванням ОСОБА_1 відображена у рапорті інспектора поліції О.Ільєнкова від 14.10.2024 року (а.с. 5)

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що ознаки, вказані інспектором поліції як підстава для проведення огляду на стан сп`яніння, є надуманими, не є спроможними за таких підстав.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 ,а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук.

Посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідають роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, входить до його виключних дискреційних повноважень.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та відповідно до відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього виявлено ознаки саме наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено зміст санкції ч.1 ст.130 КУпАП, спростовуються матеріалами справи. Так, з відеозапису події убачається, що після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, останньому було повідомлено, що у такому випадку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 власноруч та без зауважень, розписався у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР, та за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 1)

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Коваля О.Ю. задовольнити, поновитистрок на апеляційне оскарження постанови суддіКиївського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Коваля О.Ю. залишити без задоволення.

Постанову суддіКиївського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик