справа № 755/2676/25 головуючий у суді І інстанції Мельниченко Л.А.
провадження № 33/824/4959/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши апеляційну скаргу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 ( однієї тисячі ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік. Стягнутоз ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 через електронну пошту подала апеляційну скаргу на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду. В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, постанову скасувати та винести нову, якою провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП.

29 вересня 2025 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано судді- доповідачу.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року апелянтка зазначає, що не мала можливості отримати правову допомогу, оскільки її адвокат був у від`їзді, а тому просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на подання апеляційної скарги.

Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Дніпровським районним судом міста Києва 03 червня 2025 року ( а.с. 28- 32)

Як вбачається з постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, в судовому засіданні при розгляді справи брала участь захисниця ОСОБА_1 - адвокатка Кияниця О.В., яка діяла на підставі ордера Серія АА 1412013 від 23.04. 2025 року, що свідчить про обізнаність щодо розгляду справи та винесеного судового рішення щодо ОСОБА_1 .

Разом з тим в матеріалах справи наявна судова повістка від 13.05.2025 року, про виклик до суду ОСОБА_1 , щодо розгляду адміністративної справи відносно неї на 03.06.2025 року на 12 год 30 хв. ( а.с. 26).

Отже виходячи з вищезазначеного, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 03 червня 2025 року та закінчився 12 червня 2025 року.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту ознайомлення особи з такою постановою чи оприлюдненням її тексту в ЄДРСР.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористалася своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустила такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, причини які апелянтка зазначає в апеляційній скарзі, щодо пропуску строку не є поважними, а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постановиДніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, тому апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко