Справа № 126/986/25
Провадження № 33/801/999/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 26 квітня 2025 року о 16 год 50 хв по вул. Коцюбинського водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio» без номерного знака з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор v798189.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що огляд на стан сп`яніння мав проводитися уповноваженими особами Військової служби правопорядку ЗСУ, оскільки він є військовослужбовцем.

Під час затримання ОСОБА_1 йому не було забезпечене право на захист.

Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також порушення ним ПДР не зафіксовано на відеозаписі, направлення для проходження огляду у медичному закладі працівники поліції ОСОБА_1 не видавали, у медичний заклад не доставляли.

При розгляді справи ОСОБА_1 просить врахувати правові позиції висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах 524/9827/16-а від 18 лютого 2020 року, №159/315/24 від 08 квітня 2024 року.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися неодноразово, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 квітня 2025 року серії ЕПР № 312541, 26 квітня 2025 року о 16 год 50 хв у м. Бершадь по вул. Коцюбинського водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор v798189, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

Відповідно до копії постанови від 26 квітня 2025 року серії ЕНА № 4590397, 26 квітня 2025 року о 16 год 50 хв у м. Бершадь по вул. Коцюбинського водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не мав посвідчення водія відповідної категорії, оскільки у встановленому порядку не отримував його, чим порушив п. 2.1а ПДР України керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ (а. с. 3).

Згідно із протоколом про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 178 КУпАП від 26 квітня 2025 року ОСОБА_1 було затримано для припинення правопорушення, складення адміністративної постанови (а. с. 4).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду ОСОБА_1 відмовився (а. с. 5).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 26 квітня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до Бершадської ОЛІЛ (а. с. 6).

До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано як о 16 год 50 хв працівники поліції на службовому автомобілі переслідують транспортний засіб «Honda Dio» без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 , зупиняють його. Поліцейський запитує чому у водія та його пасажирки відсутні шоломи, просить пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Пасажирка мопеду запитує причину зупинки, на що поліцейський відповідає, що водій проїхав на забороняючий знак на вулицю із одностороннім рухом. Поліцейські просять пасажирку не заважати, вона вимагає у поліцейських пред`явити службові посвідчення, які вони пред`являють. Далі поліцейські повідомляють, що причиною зупинки транспортного засобу є відсутність шоломів у водія та пасажирки.

О 16 год 53 хв ОСОБА_1 знову запитує причину зупинки, яку поліцейські знову йому називають. Також знову просять пред`явити документи. ОСОБА_1 ігнорує вимоги працівників поліції, повідомляє, що він військовий. Працівники поліції просять пред`явити військовий квиток або інші документи, які підтверджують перебування ОСОБА_1 на військовій службі. Таку вимогу ОСОБА_1 також ігнорує.

О 16 год 58 хв на місце події під`їжджає ще один екіпаж поліції.

О 17 год 00 хв ОСОБА_1 знову просить поліцейських пред`явити службові посвідчення та пред`являє свої документи у «Дії».

Встановивши його особу, о 17 год 01 хв працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, ОСОБА_1 о 17 год 02 хв відмовляється. Поліцейський роз`яснює, що за відмову від проходження огляду на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснює ОСОБА_1 його права.

ОСОБА_1 повідомляє, що він транспортним засобом не керував, о 17 год 07 хв працівники поліції демонструють відеозапис, на якому зафіксовано момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Після чого починають складати адміністративні матеріали, просять знайти тверезого водія.

О 17 год 15 хв працівники поліції проводять адміністративне затримання ОСОБА_1 , о 17 год 18 хв доставляють його у відділок поліції, телефонують до Центру надання безоплатної правничої допомоги, повідомляють про затримання та викликають захисника.

О 17 год 41 хв працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 зі складеним протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 ставить підписи у протоколі, власноруч зазначає, що пояснення надасть у суді.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Як встановлено із наявних у матеріалах справи відеозаписів, після встановлення особи ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння поліцейські неодноразово пропонували йому пройти відповідний огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість пройти огляд у встановленому законом порядку.

Проте такі законні вимоги поліцейських були проігноровані ОСОБА_1 .

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що його відмова від проходження огляду не підтверджується відповідними доказами, оскільки така відмова зафіксована на відеозаписі о 17 год 02 хв 18 сек.

При цьому відеозапис є повним та суцільним, на ньому послідовно відображені події від моменту зупинки транспортного засобу до ознайомлення ОСОБА_1 зі складеним протоколом за ст. 130 КУпАП. Водночас питання його адміністративного затримання не є предметом розгляду цієї справи.

За таких обставин, апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння, однак свого обов`язку не виконав.

Підстави для залучення для проведення огляду особи представників Військової служби правопорядку ЗСУ були відсутні, оскільки ОСОБА_1 у момент події не виконував службових обов`язків, а окрім того не надав поліцейським жодних документів, які б підвереджували його перебування на військовій службі.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи скарги про те, у матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 ПДР, оскільки вказане спростовується копією постанови від 26 квітня 2025 року серії ЕНА № 4590397.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не видавали направлення для проходження огляду у медичному закладі та не доставляли його туди, оскільки вручення особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння відповідного направлення не передбачено Інструкцією, воно передається безпосередньо лікарю-наркологу, який проводить медичний огляд водія. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, підстав для доставлення його у заклад охорони здоров`я у працівників поліції не було.

На переконання апеляційного суду, наявні у матеріалах справи докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання скаржника на практику Касаційного адміністративного суду в постановах № 524/9827/16-а від 18 лютого 2020 року, № 159/315/24 від 08 квітня 2024 року, апеляційний відхиляє з огляду на нерелевантість обставин у справі № 524/9827/16-а від 18 лютого 2020 року, де йшлося про незабезпечення працівниками поліції особі права на захист при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складенні постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП на місці зупинки транспортного засобу. Водночас Верховним судом у справі № 159/315/24 08 квітня 2024 року не виносилось жодної постанови.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 26 квітня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук