Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КпАП України у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, за ч. 1 ст. 130 КпАП України у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

На підставі статті 36 КпАП України, піддано ОСОБА_1 - остаточному адміністративному стягненню в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 11 липня 2025 року, о 17.00 годин водій ОСОБА_1 , по провулку Бузковому, в селі Гаразджа, Луцького району, керував транспортним засобом «ВАЗ 11183», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя та здійснив наїзд на зелені насадження.

Також судом встановлено, що 11 липня 2025 року, о 17.00 годин водій ОСОБА_1 , по провулку Бузковому, в селі Гаразджа, Луцького району, керував транспортним засобом «ВАЗ 11183», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує що судом не з`ясовані та не доведені обставини, які мають значення для справи і які суд вважав встановленими. ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України. Зазначає, що механічні пошкодження автомобіля було спричинено ще у червні цього року, а 11 липня 2025 року ніяких ДТП за його участі не відбувалося. Після вживання алкогольних напоїв у період з 16:00 до 17:00 автомобілем апелянт не керував і за кермо не сідав. Докази на підтвердження керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції не надано, а суддею вказані обставини належним чином не перевірено.

ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки копію постанови отримав лише 22.09.2025.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 , доходжу висновку, що в поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строку оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 був присутнім у судовому засіданні 03 вересня 2025 року, а тому йому було відомо результат розгляду справи і порядок оскарження постанови, з яким він ознайомлений відповідно до розписки від 03.09.2025. (а.с. 31)

Разом з тим, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу лише 26 вересня 2025 року, що підтверджується штемпелем проставленим в суді першої інстанції, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, вказавши причиною пропуску отримання копії постанови 22 вересня 2025 року.

Однак посилання апелянта на те, що строк оскарження починається з дати отримання такої постанови є неспроможними, оскільки положення ч. 2 ст. 294 КпАП України перебіг строку апеляційного оскарження пов`язують саме з датою постановлення постанови, а не з датою отримання її копії.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вище зазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Слід зауважити, що відомостей на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення апелянта, чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин, оскільки перебіг процесуального строку на оскарження судового рішення починається не з дня отримання його копії, а з дня винесенння судового рішення, вважаю причину пропуску строку на апеляційне оскарження не поважною, а тому у поновленні строку, апелянту, слід відмовити та відповідно до ч. 2 ст. 294 КпАП України, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук