Справа № 405/5826/25
провадження № 3/405/1650/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 м. Кропивницький

Суддя Подільського районного суду м. Кропивницького Юр`єва К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №454750 від 15.09.2025, вбачається, що 11.09.2025, о 20 год. 35 хв., в м. Кропивницький по вул. Полтавська, 60, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , в порушенні вимог п. 10.9. ПДР України допустив ДТП після чого залишив місце події. Для встановлення всіх обставин події було проведено ряд поліцейських заходів.

Вказаним діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судові засідання, які призначались до розгляду на 29.09.2025 та 07.10.2025 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку повідомлення у додатку Viber, причини неявки до суду не повідомив з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Враховуючи поведінку ОСОБА_1 , яка виражається у небажанні брати участь в судому засіданні, наявність відомостей про його своєчасне сповіщення про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 за наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №454750 від 15.09.2025, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він в порушення п.п. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , допустив ДТП після чого залишив місце події.

При цьому будь-які докази про те, що ОСОБА_1 умисно залишив місце ДТП в матеріалах справи не має. Так, з письмових поясненнях відібраних працівником поліції, які містяться в матеріалах справи, вбачається що, ОСОБА_1 по вулиці Полтавській біля магазину АТБ керував транспортним засобом ЗАЗ 110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , не відчув наїзд на припаркований автомобіль та продовжив рух в напрямку дому, не розуміючи, що сталось ДТП. Про обставини викладені в протоколі, дізнався від працівників поліції 15.09.2025, наміру приховувати обставини та події дорожньо-транспортної пригоди та залишати місце її вчинення, він не мав. (а.с. 6).

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому діяння, передбачені ст. 122-4 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не мав умислу на вчинення будь-якого порушення, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення п.п. «а» 2.10 ПДР України, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі відносно ОСОБА_1 ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 40-1, 122-4, 247, 283-291 КУпАП України, суд

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Катерина Сергіївна Юр`єва