Справа № 159/6026/25
Провадження № 3/159/2679/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчук П.Ю.,

з участю:

секретаря

судового засідання Гусар Т.М.,

захисника Максименко Ю.П. (в режимі відеоконференції),

розглянувши справу, що надійшла від Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 24.08.2025 року о 09 год. 54 хв. в с. Мислина по вул. Вишнева, керував транспортним засобом марки «Вольсваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкофор 507» (інв.номер 0109), проба позитивна - 0,44% проміле, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, а саме - бодікамери №13/3.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду письмове пояснення, в якому стверджує, що: поліцейським не було названо ознаки алкогольного сп`яніння; поліцейський не повідомив, що він має право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; оскільки він є військовослужбовцем, не було викликано Військову службу правопорядку. Вважає, що через безпідставний огляд на стан алкогольного сп`яніння та недотримання самої процедури, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння повинні бути визнані недійсними, а справа про адміністративне правопорушення відносно нього повинна бути закрита.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Максименко Ю.П. в судовому засіданні зазначила, що в діях її підзахисного не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, захисник вказувала на те, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння її підзахисного було проведено з порушенням вимог чинного законодавства за відсутності законних підстав для такого огляду. Працівниками поліції було проведеного огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з порушенням вимог КУпАП, оскільки останній є діючим військовослужбовцем, а тому він підлягав огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на підставі ст. 266-1 КУпАП. Натомість, працівниками поліції проведеного огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на підставі вимог ст. 266 КУпАП. Крім цього, вважає, що прилад "Алкофор 507" не пройшов встановлену інструкцією відповідність, а тому результати огляду на стан сп`яніння є сумнівними. Просила провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, свої доводи та міркування з цього приводу захисник виклала в письмовому клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення та в клопотанні про визнання результатів огляду недійсними.

Додатково захисник скерувала до суду письмове клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, в якому просила, у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувати за аналогію закону ст. 69 КК України і не призначати йому покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній є діючим військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді водія-електрика.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення повністю доведена дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 24.08.2025 року о 09 год. 54 хв. в с. Мислина по вул. Вишнева повністю підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних боді-камер поліцейських, не заперечується ним самим та його захисником.

Згідно долученої до матеріалів справи роздруківки газоаналізатора "Алкофор 507" (інв.номер 0109), ОСОБА_1 24.08.2025 року в АДРЕСА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,44% проміле).

Крім цього, як вбачається з відеозапису нагрудної бодікамери поліцейського з місця події, о 9 год. 55 хв. поліцейським було озвучено ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 погодився без зауважень. О 09 год. 58 хв. ОСОБА_1 пройшов відповідний тест, після чого погодився з результатами такого тесту. Після цього поліцейським запропоновано, в разі незгоди з результатом, пройти аналогічний огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів: "Немає доцільності!".

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та його захисника щодо недотримання поліцейськими процедури проходження огляду на стан сп`яніння є повністю безпідставними.

Крім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення повністю доведена дослідженими в ході розгляду справи доказами, зокрема: результатом тестування на алкоголь за допомогою приладу «Алкофор 507» 24.08.2025 року; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.08.2025 року; відеозаписом нагрудної бодікамери з місця події від 24.08.2025 року, який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття, належним, допустимим та достатнім доказом його вини у вчинені даного правопорушення.

Основні мотиви незгоди ОСОБА_1 та його захисника з процедурою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зводяться до тверджень про те, що через статус ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, його огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений із істотним порушенням та суперечить положеннями ст. 266 -1 КУпАП.

Вищевказаним відеозаписом стверджується, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський, перед застосуванням спеціального технічного засобу, дістав запакований мундштук та звернув його увагу на перевірку цілісності. З огляду на це та ураховуючи, що газоаналізатор "Алкофор 507" є належним та дозволеним до застосування на території України технічним засобом, із результатом якого ОСОБА_1 , який не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв напередодні в попередній день, беззаперечно погодився, їхати до лікарні не наполягав, підстав вважати такі результати недійсними не встановлено.

Доводи захисника щодо невідповідності вказаного приладу відповідним нормам повністю спростовуються Сертифікатом налаштування (калібрування) алкотестера (згідно якого характеристики приладу відповідають нормам, а наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не пізніше 18.03.2026 року) та Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 12-01/0851, яке чинне до 19.03.2026 року.

Крім цього, на відеозаписі достатньо повно та послідовно зафіксовано події вчиненого, що не дає підстав стверджувати про неналежність або ж недопустимість його як доказу.

Не убачаються спроможними також доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що стосовно ОСОБА_1 , як військовослужбовця ЗСУ, діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений виключно приписами ст. 266-1 КУпАП, і працівниками поліції він дотриманий не був, що є порушенням істотного характеру.

Cтаттею 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Цією нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування в стані алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.

ОСОБА_1 керував приватним транспортним засобом поза межами території розташування будь-якої військової частини під час короткострокової відпустки, як він сам про це повідомив поліцейським.

Наведені обставини є додатковим свідченням того, що ОСОБА_1 , на момент вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та складання по цьому факту відповідних адміністративних матеріалів стосовно нього, на військовій службі не перебував, бойових завдань, відповідно, не виконував.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 підлягає відповідальності за даною нормою матеріального закону, яка не передбачає альтернативи у застосуванні такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, а тому доводи захисника у цій частині є безпідставними.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений належними та допустимими доказами.

Клопотання захисника про застосування до ОСОБА_1 стягнення за аналогією закону із застосуванням положень ст. 69 КК України та не призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком 1 рік, є необґрунтованим.

Згідно із положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,та тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим стягненням, а тому є обов`язковим до його накладення судом. Відтак, альтернативи в частині застосованого стягнення, у цьому конкретному випадку, у судді не виникає.

Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", в якому, з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 КК України, застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Разом із тим, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку як для самого водія так і для інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`ягніння, пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, що передбачено вказаною санкцією.

При цьому, суддя виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати виховну дію правопорушника, оскільки покарання повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямоване на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи законне стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Таким чином, даний Закон передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами, а покликання захисника на застосування аналогії закону, а саме вимог ст. 69 КК України, є безпідставними.

Решта доводів ОСОБА_1 та його захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують зазначених вище висновків судді, а тому відхиляються за безпідставністю.

Обрана ОСОБА_1 та його захисником Максименко Ю.П. категорична невизнавальна позиція є не інакше, як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним іншим доказом не підтверджений, та свідчить про його вперте намагання у такий спосіб уникнути від відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, слід дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суддя враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність винного, вимоги санкції статті, згідно якої останній притягується до відповідальності, та приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, Законом України Про судовий збір -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений добровільно протягом 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови штраф підлягає стягненню в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на рахунок UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу Судовий збір в дохід держави (адмінправопорушення).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 02 жовтня 2025 року.

Суддя Ковельського міськрайонного судуП. Ю. Бойчук