Номер провадження: 33/813/1577/25
Номер справи місцевого суду: 522/9889/25
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2025 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові,громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого по найму, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції від 01.07.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови суду, 26.04.2025 о 22 год. водій ОСОБА_1 керував електросамокатом «Jet»,н.з. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Водопровідній, біля буд. 7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:

- висновок суду про те, що він керував електросамокатом не підтверджений належними та допустимими доказами, а навпаки спростовується відеозаписом події, де зафіксована як зазначеним електросамокатом керувала його дівчина, а він рухався на ньому в якості пасажира;

- судом 1-ої інстанції залишено поза увагою, що він не отримував посвідчення водія відповідної категорії, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою, а відтак накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом є неправомірним, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.03.2023 по справі № 145/932/20;

- висновок суду про його винуватість є помилковим, оскільки водійського посвідчення він не отримував, він не є водієм в розумінні положень ПДР, а відтак до нього не можуть застосовуватися положення щодо обов`язкового проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника Пєнкіна Д.В., який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312764 від 26.04.2025 (а.с.1), відповідно до якого 26.04.2025 о 22 год. водій ОСОБА_1 керував електросамокатом «Jet», н.з. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Водопровідній, 7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР;

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також те, що відповідний огляд не проводився (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено, що відповідний огляд не проводився. (а.с. 6);

- відеозаписом з нагрудної камери відео-реєстратору співробітників поліції, на якому також зафіксований факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я(а.с. 7).

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 про те, що електросамокатом керувала його дівчина, а він рухався на ньому в якості пасажира, апеляційний суд зауважує на тому факті, що вони спростовуються дослідженим вищевказаним відеозаписом із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 7).

Так, із відеозапису з нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції вбачається, що поліцейські слідували за транспортним засобом електросамокатом «Jet», н.з. НОМЕР_1 , на якому рухались двоє осіб, чоловік та жінка, після їх зупинки поліцейський роз`яснив, що електросамокат є транспортним засобом, тому підставою зупинки є відсутність у такого транспортного засобу заднього світлового відбивача (час: 21:52:35), в подальшому було встановлено, що самокатом керував ОСОБА_1 , що ним було підтверджено особисто (час: 21:56:30), водночас дівчина вказала, що керували вони удвох (21:55:14), після чого йому декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі, від чого він відмовився (час: 21:56:40, 21:57:49 ). Надалі співробітником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження відповідного огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі, зокрема, те, що у разі відмови стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (22:07:33-22:11:07). При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої, зокрема, пояснив, що випив 1 пляшку пива (час: 21:57:57). Згодом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я (час: 22:13:16), за наслідком відмови поліцейський роз`яснив водію, що буде складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також водію були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (час: 22:14:18), а пізніше було оголошено протокол про адміністративне правопорушення та його копію водію вручено(час: 22:30:50). Також поліцейський повідомляв ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах з порожнини рота (22:31:16).

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.04.2025, підтверджено наявним в матеріалах справи відеозаписом події. Водночас, зміст доводів апеляційної скарги свідчить про те, що ОСОБА_1 не оспорюються фактичні обставини, за яких він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також апеляційний суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що він не є водієм в розумінні положень ПДР, оскільки водійського посвідчення він не отримував, а відтак до нього не можуть застосовуватися положення щодо обов`язкового проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння, з таких підстав.

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у ч.ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно із п. 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

У постанові Верховного Суду у справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-IX від 24.02.2023 низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить про те, що електросамокат відносить до транспортних засобів, а тому ОСОБА_1 як водій даного транспортного засобу зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху та за порушення яких нести передбачену законом відповідальність.

Відповідні положення законодавства поліцейським було також роз`яснено ОСОБА_1 під час відеофіксації події правопорушення (час: 21:52:35).

При цьому, апеляційний суд зазначає, що водіями відповідно до п.1.10 ПДР вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неможливість застосування до нього такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом, апеляційний суд їх відхиляє, враховуючи те, що санкція ст. 130 КУпАП є безальтернативною та не передбачає можливості застосування стягнення у виді позбавлення права керування за ознакою наявності чи відсутності посвідчення водія.

Посилання ОСОБА_1 на постанову ККС у складі ВС від 29.03.2023 у справі № 145/932/20 апеляційний суд також не приймає до уваги, оскільки у вказаній постанові вирішувалось питання можливості незастосування за вчинення кримінального правопорушення такого виду додаткового покарання, а не адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом,саме до неповнолітньої особи, яка такого права немає.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на ч. 4 ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_1 є особою, до якої відповідно до закону не може застосовуватись позбавлення права керування засобами транспорту, і такі ним апеляційному суду не надано.

Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 121, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца