Справа №592/9893/22
Провадження №3/592/1/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м.Суми

суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

07.12.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 454370 поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Зубком Ярославом Михайловичем. У вказаному протоколі зазначено про те, що 07.12.2022 року о 22:29 в м. Суми по вул. Баранівська біля буд. 66 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) . Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом був відсторонений, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. п. 1) .

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2023 у справі № 592/9893/22, провадження № 3/592/74/23 клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Осмоловського В`ячеслава Анатолійовича про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення було задоволено. Було постановлено провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП зупинити до його звільнення з військової служби. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. Постанова набрала законної сили 27.11.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115201766) (а. п. 29) .

04.09.2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Осмоловський В`ячеслав Анатолійович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , розгляд якої був призначений на 05.09.2025 на 08:30. Після ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне правопорушення, який був направлений співробітниками поліції до Ковпаківського районного суду м. Суми для розгляду, відео-записами з нагрудних камер поліцейських, він вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з невідповідністю протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, невірно сформульованим звинуваченням, а також у зв`язку з недотриманням процедури та порядку проведення огляду на стан сп`яніння та порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Дане клопотання обґрунтовується наступним. 1. Співробітником поліції не було дотримано вимог наказу МВС України № 1376 від 06.11.2015 року (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1496-15#Text) , при складені протоколу про адміністративне правопорушення. Так, відповідно до відеозапису, який наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення у справі вбачається, що о 08:42-08.44 співробітник поліції надає на підпис свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бланк протоколу про адміністративне правопорушення. Після чого, близько 08:45 вказані свідки покинули місце пригоди. Дивує та обставина, що в бланку протоколу про адміністративне правопорушення вказано про те, що вказаний протокол складений о 08:50, тобто фактично свідки були залученні формально, тож повного тексту розмови між співробітником поліції та ОСОБА_1 вони засвідчити та відтворити не зможуть. Сторона захисту вважає, що, скоріш за все, вказані свідки взагалі підписали чистий бланк протоколу тому що, з відеозапису вбачається, що о 09:13 співробітник поліції в присутності ОСОБА_1 , за відсутності свідків, продовжив вносити записи до протоколу, який вже був підписаний свідками. Після чого, о 09:15, не погоджуюсь з діями співробітників поліції, ОСОБА_1 відобразив письмове клопотання в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ... не відмовляється від проходження огляду в лікарні . На думку сторони захисту відбулася певна фальсифікація при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про недопустимість такого доказу як протокол про адміністративне правопорушення. Неналежне оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, свідчить про недотримання співробітниками поліції наказу МВС України № 1376 від 06.11.2015 року (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1496-15#Text) , яким була затверджена Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Як передбачено розд. ІІ Документування адміністративних правопорушень вказаного наказу: 5. Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2) , на якому проставлено відповідні серію та номер. Протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією (додаток 3) складається на бланку, що виготовлений друкарським способом. 6. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. 7. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. 8. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 9. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі місце складання протоколу населений пункт або географічна точка; у графі посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень) ; у графі склав цей протокол про те, що громадянин(ка) прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень) ; у графі назва документа, серія, №, ким і коли виданий документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла) ) ; у графі чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності) ; у графі дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) ; у графі до протоколу додається пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення) . 10. Якщо внаслідок вчинення адміністративного правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення. 11. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомляється про те, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 12. Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою г особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. 13. Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому. Якщо врахувати зазначене в п. 12. вказаного наказу, то цілком логічно, що спочатку протокол мав би бути підписаний поліцейським, потім ОСОБА_1 , а вже потім свідками, які б і мали своїми підписами затвердити ті обставини, які були зазначені в протоколі. В даному випадку, співробітник поліції вносив записи до протоколу, який вже був підписаний свідками, та взагалі не відреагував на те, що ОСОБА_1 було заявлене клопотання про проведення його огляду в лікарні. Він звертає увагу суду на те, що допущенні неточності та невідповідності в оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, не дають можливості стороні захисту підготуватися до здійснення адекватного захисту, оскільки незрозуміло від якого саме звинувачення слід захищатися. Це свідчить про порушення права на захист, оскільки саме згідно вимогам ст. 257 КУпАП, саме на підставі протоколу про адміністративне правопорушення дана справа і розглядалася та суд першої інстанції посилається на даний протокол, як на основний доказ по справі. В контексті наведеного слід відмітити про те, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при складанні протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а в даному випадку унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного порушення та вини особи в його вчиненні. Він вважає, що за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 , є неналежним та недопустимим доказом, а, отже, і докази, які були додані до даного протоколу про адміністративне правопорушення є неналежними та недопустимим доказами по справі, відтак суд не зможе посилатися на дані докази при ухваленні кінцевого рішення по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України) . Відповідно до ст.ст. 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається та діє принцип верховенства права. Згідно ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Визначення законності або згідно із законом досить широко наведено в практиці Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини . Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України (Salov v. Ukraine) від 27.04.2004 Європейський суд з прав людини нагадав про те, що фраза відповідно до закону вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві (zakon.rada.gov.ua/laws/show/980_428) . Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пантелеєнко проти України (Panteleyenko v. Ukraine) від 29.06.2006, заява №11901/02, в п. 60 якого Європейський суд з прав людини зазначив про те, що законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_274#Text) . У правовій державі законність (право законність) є гарантією правомірності застосованого примусу. Концепція законності стосується не лише в ст. 8, але і в багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кац та інші проти України (Kats and Others v. Ukraine) від 18.12.2008, заява № 29971/04, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що слово законний та словосполучення відповідно до процедури, встановленої законом , які містяться в п. 1 ст. 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_485#Text) . Ще однією вартою уваги справою за ст. 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є рішення Європейського суду з прав людини у справі Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine) від 30.09.2010, заява № 12451/04, в п. 44 якого Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що словосполучення згідно із законом у п. 2 ст. 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_822#Text) . Аналогічно йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пантелеєнко проти України (Panteleyenko v. Ukraine) від 29.06.2006, заява № 11901/02, п. 49) (zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_274) . Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. Тобто, відповідно до вищезазначеного, співробітник поліції та суд зобов`зані при притягненні особи до адміністративної відповідальності діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти-нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; с) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. В розумінні практики Європейського суду з прав людини, то адміністративне провадження прирівнюється до кримінального, тобто, навіть при притягненні особи до адміністративної відповідальності, державні органи (посадові особи) зобов`язанні дотримуватися та застосовувати всі гарантії та свободи закріпленні в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Дана позиція чітко закріплена Європейським судом з прав людини в рішення у справі Корнєв і Карпенко проти України від 21.10.2010, п. 59-69) , де Європейський суд з прав людини зазначає (п. 61) ... адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_637#Text) . Аналогічна позиція Європейським судом з прав людини висловлена у справі Гурепка проти України від 06.09.2005, заява № 61406/00, п. 51 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/980_437#Text) . Конституційний Суд України в своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23рп/2010, наголосив на тому, що ...адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні... (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v023p710-10#Text) . Також він звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 було письмово заявлено клопотання про проведення огляду в лікарні. Як передбачено вимогами ст. 266 КУпАП, за таких обставин співробітник поліції мав би доставити його до лікарні для проведення огляду. Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП порушення порядку проведення огляду свідчить про його недійсність. На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України; ст. ст. 7, 245, 251, 252, 256, 257, 268, 280, 283, ч. 1 ст. 247 КУпАП, він просив: 1. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 2. У випадку, якщо суд, не погоджується з позицією сторони захисту, то він просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (вхідний № ЕП-9273/25 від 04.09.2025) (а. п. 43-45) .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок проведення такого огляду врегульований ст. 266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1103-2008-п#Text) , та спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1413-15#Text) .

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При цьому, п. п. 6, 7 розд. І Інструкції № 1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я обов`язково проводиться у разі відмови водія транспортного заходу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами такого огляду.

При цьому, слід враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати) , який свідчить про порушення компетентною особою батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України справи про адміністративне правопорушення, а тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) .

З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст. ст. 251, 252, 254, 255, 256, 266 КУпАП, прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 454370 від 29.01.2024 року у відношенні водія ОСОБА_1 був складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою безумовне та беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 його рішення від 14.02.2008 року (заява № 16437/04) у справі Кобець проти України (Kobets v. Ukraine ) з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey ) , згідно яким доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom ) від 18.01.1978 року, п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкцій, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вважаю за необхідне взяти до уваги наступне.

Конституційний Суд України зауважив на тому, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo , згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 мотивувальної частини рішення Великої Палати Конституційного Суду України у справі від 26.02.2019 року № 1-р/2019) (https://ccu.gov.ua/sites/default/files/docs/1_p_2019.pdf) .

Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України (Kobets v. Ukraine ) від 14.02.2008 року, з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey ) . Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Верховний Суд в п. 39 своєї постанови від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, зробив наступний правовий висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Постанова набрала законної сили 08.07.2020 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90264746) .

Крім того, вважаю за необхідне взяти до уваги положення ч. ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП, згідно яким у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Також вважаю за необхідне взяти до уваги положення ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП, згідно яким особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія ) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

До того ж, вважаю за необхідне взяти до уваги положення ч. 1 ст. 267 КУпАП, згідно якій адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи) , який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, не відсторонення інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Зубком Ярославом Михайловичем водія ОСОБА_1 , як особи, яка, на його думку, керувала транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, яка безумовно підлягала відстороненню від керування цим транспортним засобом, є грубим порушенням інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Зубком Ярославом Михайловичем імперативних вимог ч. ч. 1, 7 ст. 267 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_1 , як особа, яка, на його думку, керувала транспортним засобом і щодо якої були підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, підлягала безумовному відстороненню від керування цим транспортним засобом.

Допущене інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Зубком Ярославом Михайловичем грубе порушення при складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 454370 від 29.01.2024 року, у тому числі, ігнорування та нехтування ним вимог ч. 1, 7 ст. 267 КУпАП, є додатковими та достатніми підставами для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відсутність самої події адміністративного правопорушення-діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення. Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

З огляду на вищевикладене, прихожу до висновку про те, що вданому конкретному випадку, з урахуванням обставин справи та наданих доказів, відсутні належні та допустимі докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вважаю за доцільне, можливе та необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 2 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков