Провадження № 3/947/4276/25
ПОСТАНОВА

10.10.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ВАД №755051 від 19.08.2025, складеним ст.ДОП СП ВП ОРУП№1 ГУНП в Одеській області майором поліції Булоус А.В. щодо

ОСОБА_1 , який народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КпАП України.

ОСОБА_1 , приймаючи участь в судовому засіданні, заявив, що справа не підсудна суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши позицію ОСОБА_1 , який приймав участь в розгляду протоколу, суддя приходить наступного висновку.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із вимогами ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами КпАП України встановлені дуже чіткі вимоги щодо надання повноважень розгляду справ про адміністративні правопорушення конкретному органу (посадовій особі), і такі правила підвідомчості носять виключно імперативний характер, так як являють собою основоположні, конституційні підходи в цьому питанні. А тому не підлягають розширеному тлумаченню, застосуванню аналогії права чи закону від будь-яких обставин (правової прогалини, відсутності законодавчого врегулювання в даному випадку), інакше призведе до правового нігілизму в державі, порушенню базових принципів права на справедливий суд.

Статтею 213 КпАП України визначено органи (посадових осіб), які уповноважені розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.221 КпАП України судам не підсудні справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.154 КпАП України.

Дискреційні повноваження суду не можуть подолати прогалини і колізії законодавства.

Згідно ст.6 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 221 КпАП України не наділяє повноваженнями суддів першої інстанції розглядати справи за ч.3 ст.154 КпАП України.

Крім того, виходячи з рішень Європейського суду з прав людини у справах «Верітас проти України» від 13.11.2008 та «Сокуренко та Стригун проти України» від 20.07.2006, суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених пpoцecyaльним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

За таких обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.154 КпАП України необхідно повернути до ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для направлення до належного органу.

На підставі наведеного, керуючись ст.221 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КпАП України, щодо ОСОБА_1 повернути до ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, як непідсудні районному суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Борщов