Номер провадження: 33/813/1664/25
Номер справи місцевого суду: 519/890/25
Головуючий у першій інстанції Москаленко І. О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Південного міського суду Одеської області від 08 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Південного міського суду Одеської області від 08 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Південного міського суду Одеської області від 08 травня 2025 року скасувати та провадження по справі закрити, посилаючись на незаконність і необґрунтованість винесеної постанови суду першої інстанції, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована відсутність відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння, зазначаючи, що був вимушений проїхати з дитиною до медичного закладу для надання медичної допомоги, зазначаючи, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зауважує, що судом першої інстанції не встановлено наявність у останнього водійського посвідчення та як наслідок позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. При цьому, зауважує щодо відсутності в протоколі відомостей відносно електросамоката яким керував скаржник, що в свою чергу не надає суду достатніх підстав для віднесення даного електросамоката до категорії визначних законодавством електричних транспортних засобів, а відтак і належності особи до суб`єкту інкримінованого правопорушення.

В судовому засіданні 25 вересня 2025 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності апеляційну скаргу підтримав та надав пояснення по суті подій, які відбувалися в день складення протоколу про адміністративної відповідальності. Зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за його участю 24 квітня 2025 року та внаслідок якої відносно нього також складено протокол за ст. 124 КУпАП, постраждала його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим викликано карету швидкої медичної допомоги. Після прибуття швидкої, повідомили, що доньку збираються доставити до дитячої поліклініки, яка знаходиться в м. Одесі та на підтвердження чого ОСОБА_1 надано в судовому засіданні виписку № 94294 із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 24 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, надану ОСОБА_1 виписку долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з огляду на неможливість особою надати відповідні докази в суді першої інстанції під час розгляду справи по суті, у зв`язку з не здійсненням судом першої інстанції повідомленням останнього про дату, час та місце судового, на що також посилається безпосередньо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та вбачається з наявних матеріалів справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні також зауважив, що на пропозицію працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладів повідомив, що не може проїхати у зв`язку із госпіталізацією дитини, а саме з тих причин, що вказані події відбулися в м. Південне, а дитину госпіталізують до м. Одеси. Також зауважив, що не міг відправити доньку одну, з огляду на її вік, а саме 6 років, долучивши при цьому копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а мама доньки знаходить в с. Оранжеве Комінтернівського району Одеської області разом з іншими дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому не мала можливості проїхати з донькою замість нього. Також згідно пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції, звертаючись до нього із відповідною пропозицію щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не зазначали в який саме заклад охорони здоров`я його доставлятимуть.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особою, яка притягується до адміністративної відповідальності постанова Південного міського суду Одеської області від 08 травня 2025 року оскаржується лише в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В іншій частині постанова суду першої інстанції особою не оскаржується.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, повністю доведена та підтверджується наданими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР №3 10416 від 24 квітня 2025 року, відеозаписом з боді камери 000555, відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, поясненнями старшого лейтенанта ОСОБА_5 , рапортом інспектора СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та, з огляду на наведені доводи апеляційної скарги та наданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 310416 вбачається, що ОСОБА_1 24 квітня 2025 року близько 11 год 24 хв в м. Південне по вул. Будівельників, буд. 19 керував транспортним засобом, електросамокатом без реєстрації, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширення зіниць очей, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, останній 24 квітня 2025 року здійснював керування електросамокатом. З наявного в матеріалах справи рапорту інспектора СРПП ВП № 4 ОРУП № 2, Рудковського Сергія, вбачається, що 24 квітня 2025 року близько 11 год 22 хв на службовий логістичний пристрій надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася за адресою: м. Південне, вул. Будівельників, біля поліклініки, а саме зіткнення автомобіля Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , та електросамокату. По прибуттю на місце подій, встановлено, що громадян ОСОБА_1 , який керував електросамокатом KUKURIN M5 PRO з пасажиром малолітньою ОСОБА_2 , рухаючись по пішохідній зоні з боку вулиці Хіміків в бік проспекту Миру, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості для руху при виїзді на проїжджу частину дороги, допустив зіткнення з транспортним засобом Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Наведені обставини подій також викладені в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 310464 за ст. 124 КУпАП, за вчинення якого оскаржуваною постановою Південного міського суду Одеської області від 08 травня 2025 року останнього визнано винним. Зазначена постанова у вказаній частині, а саме щодо дорожньо-транспортної пригоди, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не оскаржується.

З огляду на зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо віднесення електросамоката до категорії визначних законодавством електричних транспортних засобів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, зазначено, що при розгляді адміністративних справ вказаних категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема примітки до ст. 286 КК, ч. 7 ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху України.

За положеннями ст. 121 КУпАП, під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

У відповідності до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, а саме п. 1.10 транспортний засіб визначається як пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно, наведений в положеннях ПДР України термін в свою чергу охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

При цьому, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року містить визначення поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Тобто, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низько швидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Відповідні положення в тому числі викладені й в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Окрім наведеного, також слід зазначити, що визначення електросамокату як транспортного засобів в свою чергу також відповідає й правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15 березня 2023 року по справі № 127/5920/22, згідно якої, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Електросамокат в свою чергу розуміється як легкий, портативний електричний транспортний засіб, який зазвичай складається з двох коліс, рульової колонки із ручками та електричного мотора, що живиться від акумулятора (згідно загальнодоступної інформації). Відповідно, з огляду на вищенаведене та враховуючи наявні матеріали справи, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 є транспортним засобом, оскільки має електродвигун, за допомогою якого він приводиться у рух, а тому доводи останнього в даній частині відхиляються апеляційним судом.

Також апеляційним судом відхиляються доводів апеляційної скарги в частині відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.ст. 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. У вищезазначеній постанові Верховний Суд окремо підкреслив, що особи, які керують ТЗ без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену суспільну небезпечність, а тому запобігальна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати ТС в такому разі набуває особливого значення. Таким чином, перешкоди для застосування санкції у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку, за наведених особою підстав, відсутні, що свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в даній частині також.

Стосовно посилань особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в частині підстав відмови від проходження огляду та наданих останнім пояснень безпосередньо в суді апеляційної інстанції під запис, слід зазначити наступне.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та зазначав поліцейським щодо наявної необхідності проїхати з дитиною до медичного закладу, у зв`язку із її госпіталізацією. Зазначені обставини подій також повідомлено ОСОБА_1 безпосередньо в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції під запис, згідно яких останній зазначив, що внаслідок дтп, обставини якої останнім не оскаржуються, постраждала його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , наданого в судовому засіданні) та у зв`язку із чим викликано карету швидкої медичної допомоги.

Наявність потерпілих від дтп, яка відбулася 24 квітня 2025 року підтверджується також наявним в матеріалах справи рапортом інспектора СРПП відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2, згідно якого 24 квітня 2025 року надійшло повідомлення на лінію 102 про дорожньо-транспортну пригоду за адресою: м. Південне, вул. Будівельників, біля поліклініки, внаслідок якої постраждала дитина водія електросамокату та у зв`язку із чим була викликана швидка допомога.

В подальшому, як вбачається з наданої ОСОБА_1 та долученої до матеріалів справи виписки № 94294 із медичної картки амбулаторного хворого, потерпілу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24 квітня 2025 року доставлено до Одеської дитячої клінічної лікарні м. Одеси, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Воробйова, 3, з встановленим діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лівої виличної, щочної ділянки та забій носа.

Особою, яка притягується до адміністративної відповідальності також повідомлено в судовому засіданні, що мати потерпілої ОСОБА_2 знаходиться в с. Оранжеве Комінтернівського району Одеської області з двома малолітніми дітьми, а тому звернутися до неї за допомогою можливості не було. Відео 0000000__0002, долучене до матеріалів справи, в свою чергу також підтверджує факт відсутності будь-яких інших осіб на місці дтп, які б могли забезпечити супровід потерпілої ОСОБА_2 до медичного закладу, про наявність таких осіб в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначається.

Окрім наведеного, ОСОБА_1 в судовому засіданні також зауважив, що поліцейськими, звертаючись до нього із вимогою щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не зазначалося адреси та назви закладу охорони здоров`я, куди мали доставити особу для проходження огляду, а тому з огляду на необхідність у госпіталізації дитини до дитячої лікарні в м. Одесі, повідомив про неможливість проходження огляду. Наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності обставини підтверджуються в тому числі й відеозаписом 0000000__0002, долученим до матеріалів справи, котрий містить фіксацію звернення працівника поліції до ОСОБА_1 із вимогою щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак зазначення поліцейськими безпосередньо медичного закладу для проходження такого огляду з даного відео не вбачається, що також підтверджує доводи апеляційної скарги у відповідній частині. Будь-яких інших відеозаписів з фіксацією подій, що відбувалися 24 квітня 2025 року матеріали справи не містять.

З огляду на викладені встановлені апеляційним судом обставини подій в своїй сукупності, які відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_6 , наведені останнім доводи апеляційної скарги в частині причин неможливості проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, а саме щодо госпіталізації дитини та необхідності прохати до медичного закладу з нею, про що особою в тому числі й зазначено на відеозаписі подій, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Згідно положень статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановленого, що внаслідок дтп, яка відбулася 24 квітня 2025 року за участю ОСОБА_1 постраждала його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку після настання дтп лікар карети швидкої медичної допомоги направив та в подальшому госпіталізував до дитячої поліклініки, яка знаходиться в м. Одесі, та саме вказані обставини, а саме необхідність у наданні його малолітній дитини медичної допомоги та неможливості відправити її одну з каретою швидкої допомоги з огляду на вік, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовився від проїзду до медичного закладу для проходження огляду, про що зауважував безпосередньо працівникам поліції (міститься фіксації на долучений відеозапис) та в судовому засіданні під запис, при цьому з долученого відео не вбачається повідомлення особі про місце проходження огляду. До матеріалів справи, на підтвердження зазначених обставин, долучено виписку з Обласної дитячої клінічної лікарні м. Одеси від 24 квітня 2025 року.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно, співставлення об`єктів суспільних відносин, які, з одного боку, є предметом правового регулювання, а з іншого - безпосереднім предметом судової оцінки (посягання на встановлений порядок здійснення діяльності в сфері транспорту та реально заподіяна шкода) при наданні кваліфікації виниклих правовідносин в межах цієї справи приводить суд до висновку про необхідність надання переваги гарантованим Конституцією України правам, свободам та інтересам особи, а саме малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою особи, що притягується до адміністративної відповідальності, зважаючи на отримані малолітньою та підтвердженні висновком ушкодження внаслідок дтп, яка відбулася 24 квітня 2025 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладені встановлені апеляційним судом обставини справи, ОСОБА_1 вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте за які не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки вчинені в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди - здоров`ю дитини, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності

Пунктом 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи вищевикладене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити про передчасність висновків суду першої інстанції, скасування оскаржуваної постанови Південного міського суду Одеської області та закриття провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Південного міського суду Одеської області від 08 травня 2025 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова