П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2092/25

Номер провадження 3/184/761/25

09 жовтня 2025 рокум. Покров

Суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області Томаш В.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення громадянина :

? ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 року о 15 год. 30 хв. за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в бік останньої нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. В матеріалах справи знаходяться письмові пояснення, зі змісту яких можна дійти висновку що правопорушник вину визнає, також в матеріалах справи міститься заява про розгляд протоколу без його участі з протоколом згоден.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 448998 від 25.09.2025 року складений відносно ОСОБА_1 , рапорт ст. інспектора-чергового ВП№2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Леонова Є.О., письмове пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в якому викладені обставини події, що трапилась за участі ОСОБА_1 , заяву та письмові пояснення ОСОБА_1 , в якому він підтверджує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, суд дійшов такого висновку, що вина ОСОБА_1 , підтверджується матеріалами справи та в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП..

Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сім`я, згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 3ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст. 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до положень ст. 269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 цього кодексу було вчинене у присутності неповнолітньої чи малолітньої, така особа визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй завдано шкоду таким правопорушенням.

Отже, незалежно від того, чи завдали протиправні дії шкоди психічному чи фізичному здоров`ю дітей, сам факт їх присутності під час насильства дає підстави вважати їх потерпілими.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважаю, що в діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття заяви, письмовими поясненнями, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника.

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суддя визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 , у вчинені вищевказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, суддя вважає, що до ОСОБА_1 , необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст.173-2КУпАП у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим суддя не вбачає достатніх підстав для застосування положення ст. 39-1 КУпАП про проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 , судовій збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.40-1,173-2, 276-280,283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. 00коп.

Банківські реквізити для сплати штрафу: призначення платежу: штраф по справам про адміністративні правопорушення; отримувач коштів - ГУК Дніпропетровській обл./ТГ м. Покров 21081100; код отримувача- ЄДРПОУ: 37988155, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку- UA 0004567, код класифікації доходів бюджету- 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Банківські реквізити для сплати судового збору: призначення платежу: судовий збір по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення з вказівкою прізвища, ім`я та по-батькові, отримувач коштів - ГУК у м. Києві/ м. Київ /22030106, код отримувача- (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача- Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача- UA 0026001, код класифікації доходів бюджету- 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через, Покровський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш