ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2587/25 Справа № 202/4426/25 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Щербініна Євгена Миколайовича з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника (в режимі відеоконференції) Щербініна Є. М.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 21 квітня 2025 року о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру щодо свого рідного сина ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, правопорушення вчинено повторно протягом року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник, посилаючись на поважність причин його пропуску, вказує, що про розгляд справи ОСОБА_1 та його захисника не повідомлено належним чином, копію постанови також не отримували, про її існування стало відомо випадково під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, з якого встановлено, що постанова суду першої інстанції надіслана до реєстру 12.09.2025 та забезпечено надання загального доступу 15.09.2025. Крім того суд проігнорував клопотання захисника про його залучення до справи та ознайомлення з матеріалами справи, а також бажання ОСОБА_1 брати участь в судовому засіданні, чим порушено право на захист. Вважає, що строк пропущений з поважних причин та просить його поновити.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказам. Вказує, що суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП, провів розгляд за відсутності ОСОБА_1 , що призвело до порушення права на захист, оскільки останній був позбавлений можливості надати пояснення з приводу обставин справи та докази своєї невинуватості, що в подальшому призвело до неповноти судового розгляду.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Захисник Щербінін Є.М. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні адвокат додаткового наголосив на розбіжностях визначених за змістом протокола у графі «Склад адміністративного правопорушення», а саме даті і часі його вчинення, та долучених, на підтвердження викладених у протоколі обставин, доказах, а саме рапорті та письмових поясненнях.

Захисник заявив клопотання про виклик до суду ОСОБА_1 та його сина потерпілого ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання про виклик вказаних осіб суд апеляційної інстанції виходить з того, що наявні у справі письмові докази не викликають у суду обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності.

ОСОБА_1 про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, до суду не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, із заявою про відкладення судового засідання не звертався.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що докази на підтвердження належного повідомлення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у матеріалах справи відсутні, зокрема, поштове повідомлення, довідка про доставку смс-повідомлення. Відповідно у судовому засідання ОСОБА_1 присутній не був.

Разом з цим, судом не дотримано вимог ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вручення вказаної постанови суду або докази її направлення особі, щодо якої її винесено.

У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поновлення строку апеляційного оскарження не призведе до порушення принципу остаточності судового рішення і забезпечить право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішення, гарантоване ст. 129 Конституцією України.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статтями 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином і оскаржене рішення ґрунтується на положеннях процесуального та матеріального закону.

Висновки суду першої інстанції, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, яка виразилося у повторному протягом року вчиненні домашнього насильства, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тобто умисному вчиненні дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, є вірними та підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, в матеріалах справи на підтвердження зазначених обставин судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД 441821 від 23.04.2025; рапорт поліції про отримання та реєстрацію в журналі ЄО вказаної події за №11853 від 21.04.2025; заяву потерпілого від 21.04.2025 за змістом якої подія відбулася 21.04.2025 приблизно о 13-30 годині; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який вказує про дату вчинення правопорушення 21.04.2025, зазначаючи на приблизному часі вчинення правопорушення о 14-30 годині; та іншими матеріалами у їх сукупності. Зазначені докази спростовують твердження сторони захисту в частині розбіжності дати та часу вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з цим, на підтвердження повторності вчинення адміністративного правопорушення у матеріалах справи наявна копія постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 26.02.2025 у справі №202/1793/25, яка набрала законної сили 11.03.2025.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 та вважає їх непереконливими та необґрунтованими, адже у справі наявна достатня сукупність узгоджених між собою доказів, які беззаперечно свідчать про доведеність вини особи, відповідають критерію достатності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З огляду на повноту викладеної у протоколі інформації про фактичні обставини правопорушень та правові підстави для складення протоколу, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дії працівників поліції здійснені у відповідності до положень ст. 12, ч. 3 ст. 173-2, ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Стосовно доводів адвоката Щербініна Є.М. про порушення судом першої інстанції його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи без участі ОСОБА_1 , враховуючи обов`язкову явку вказаної особи, апеляційний суд зазначає таке.

Положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено чіткий перелік справ про адміністративні правопорушення при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, зокрема, справи передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу.

Виходячи з зазначеної норми законодавства, позиція сторони захисту щодо обов`язкової участі особи під час розгляду справи судом першої інстанції є помилковою.

Разом з цим, про судове засідання в суді апеляційної інстанції інстанції ОСОБА_1 повідомлявся, йому була забезпечена можливість реалізувати свої процесуальні процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, надати відповідні пояснення, заявити клопотання, надати докази проте будь-яких інших клопотань, доказів, матеріалів на усунення порушень або неповноти судового розгляду, які на його думку, допустив суд першої інстанції, апеляційному суду не подавав та до суду не з`явився, чим на власний розсуд розпорядився можливістю скористатись своїми процесуальними правами.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути розцінені як підстава для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в суді апеляційної інстанції підтвердився висновок місцевого суду, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинено порушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тобто вчинено домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з цим, дослідивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду судом першої інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

У справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 оскаржується судове рішення про накладення на нього адміністративного стягнення, а саме постанова Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 липня 2025 року, яка постановлена за межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, враховуючи дату вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 21 квітня 2025 року.

Враховуючи вимоги ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент накладення стягнення судом першої інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Щербініна Євгена Миколайовича задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Щербініна Євгена Миколайовича задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун