Провадження № 3/638/4880/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі судді Подус Г.С., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

08.08.2025 року о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit Conn д.н.з. НОМЕР_1 у Харківській обл., м. ізюм, пров. Перемоги, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест відмовився під відеозапис бодікамер працівників поліції.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду письмові пояснення згідно яких категорично заперечував проти складеного відносно нього протоколу. Так, наголошував на тому що в той день не керував транспортним засобом, а був біля продуктового магазину де стояв припаркований автомобіль. Крім того, вказував, що поліцейські не надали можливість долучити письмові пояснення до протоколу, не залучили свідків при його складанні та не надали час для того, щоб залучити адвоката.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Хараїм Ольги Валеріївни надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження в якому вона зазначила наступне. матеріали справи не містять жодних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 . На жодному з відеозаписів, які наявні у матеріалах даної справи не відображено руху транспортного засобу, вказаного у протоколі, а саме Ford Tranzit conn НОМЕР_1 , як і не зафіксовано, що конкретно ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом. У протоколі ААД № 912835 від 08.08.2020 вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о «15:45 год.», проте відеозапис «0000036__0001 починається з відмітки часу 15:43 хв., і транспортний засіб стоїть припаркований біля воріт, а дві особи перебувають на вулиці, з місця водія жодна особа не виходила. Таким чином, вказані вище обставини виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку 1103). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735). Так, з пояснень ОСОБА_1 та наявного у матеріалах справи відеозапису «0000036__0001» час відео 03 хв. 15 сек. вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки перед ним ніхто зі співробітників поліції не ставив відповідної вимоги. Вказані вище пояснення повністю підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів співробітників поліції. По-друге, від права керування ТЗ ОСОБА_1 також ніхто не відсторонював, докази цьому відсутні. Також, з пояснень, ОСОБА_1 вбачається, що йому ніхто не вручав копії направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не ознайомлював з його змістом. Таким чином, з вищевикладеного випливає, що ОСОБА_1 , пред`явлено обвинувачення у відмові від проходження у встановленому законом порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, проте з пояснень ОСОБА_1 та наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної бодікамери вбачається що він не відмовлявся від проходження огляду в заході охорони здоров`я, оскільки відповідна вимога йому не висувалась. Так, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку 1103) Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що працівник поліції вніс до протоколу про адміністративне правопорушення недостовірні відомості , а тому захист просить суд визнати протокол серії ААД № 912835 від 08.08.2025, неналежним та недопустимим доказом. Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки ОСОБА_1 . Таким чином, беручи до уваги той факт, що співробітники патрульної поліції, не зафіксували факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з підстав наведених у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тобто в установленому законом порядку за порушення водієм транспортного засобу відповідного пункту ПДР України, то вимога інспектора патрульної поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною та протиправною і у такому випадку у ОСОБА_1 не виникло обов`язку проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КупАП. Так, з матеріалів справи вбачається, що поліцейські не проводили огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а склали відносно ОСОБА_1 протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. З огляду на вищевикладене, сторона захисту просить суд визнати наявний в матеріалах справи акт огляду, неналежним та недопустимим доказом. Таким чином, у разі направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, складається направлення суворої форми. Проте, в порушення вказаних вище вимог Закону та Інструкції №1452/735, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення про направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке містило б відомості про те що він був ознайомлений зі змістом вказаного направлення та воно було вручено йому під підпис. Таким чином, вказані вище обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та матеріалів справи, вони не містять жодних доказів, які б підтверджували відсторонення особи від керування транспортним засобом, наприклад: акту тимчасового вилучення автомобіля, розписки уповноваженої особи про передачу права керування, розписки особи, яка притягається до відповідальності із зобов`язанням не здійснювати керування транспортним засобом, що свідчить про формальне складення протоколу за ст. 130 КУпАП. Так, слід звернути увагу суду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині в/ч НОМЕР_2 , також має статус учасника бойових дій. На підтвердження вказаних обставин суду надається копія військового квитка та довідки в/ч НОМЕР_2 № 1/655 від 27.02.2024 Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що право керування транспортними засобами потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а тому у разі його притягнення до відповідальності прошу суд вирішити питання щодо можливості заснувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суб`єкт зазначеного правопорушення спеціальний особа, яка керує транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується умисною формою вини у формі прямого умислу.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння. Не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Водій ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законодавства держави Україна, проте вимоги вказаного пункту ним дотримано не було.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Також відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 або його захисник оскаржували неправомірні дії працівників поліцейських тощо.

Отже такий доказ суд вважає належним та допустимим, крім того обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.

Зі змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.082025 року вбачається, що огляд ОСОБА_1 на місці не проводився та зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння. Від підпису ОСОБА_1 відмовився.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Цей факт підтверджується і оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що в ході спілкування та перевірки документів у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей, про що поліцейським було повідомлено останнього. В ході розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що керував транспортним засобом після роботи та заїхав до магазину. Також повідомив, що вживав пиво. В подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 відмовився, намагаючись запропонувати поліцеським неправомірну вигоду за нескладання відносно нього протоколу, через, що був неодноразово попереджений про наслідки таких пропозицій.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.

Так, дійсно відеозаписом, долученим до матеріалів справи не зафіксовано самого моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки, однак сукупність таких встановлених судом обставин, як: знаходження ОСОБА_1 на місці події, поруч з вказаним вище транспортним засобом, надання ним пояснень про характер руху цим транспортним засобом, відмова від проходження як водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, не повідомлення про будь-яку конкретну особу, яка керувала автомобілем, вагомо свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем за обставин, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на протязі усього спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 останній жодного разу не повідомляв, що не керував транспортним засобом.

Суд визнає неспроможними також доводи ОСОБА_1 під час складання протоколу, що виразилося у нероз`ясненні ст. 63 Конституції України, зокрема його право ненадання пояснень та залучення адвоката, оскільки вони спростовуються фактичними даними, що містяться на відеозаписах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», «Болдеа проти Румунії», «Морейра Феррейра проти Португалії»).

Також суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 стосовно того, що працівниками поліції не було залучено свідків при складанні протоколу, оскільки така законодавча вимога відсутня у разі фіксування процесу на бодікамери поліцейських.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція, яка була викладена захисником про те, що оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ і до нього можливо застосувати аналогію закону та призначити йому більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України в межах санкції ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, суперечить положенням діючого КУпАП, яким на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення.

При цьому варто відзначити, що стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативним, тобто законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим такі доводи сторони захисту не беруться судом до уваги.

Обставини вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №912835 від 08.08.2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу, даними диска з відеозаписом, оглянутого в судовому засіданні, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

На підставі вищевикладеного, суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Гл.10 КУпАП).

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 130, 251,266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: