П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Черкаси) Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438729 від 17.07.2025 року, складеним відносно ОСОБА_1 , 11.07.2025 року близько 16 години 30 хвилин по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 умисно вислювлював нецензурну лексику, вчиняв психологічнй тиск у сторону своєї дружини ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

30 вересня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Коробкової Г.О. надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження, вважає посилання заявника щодо здійснення психологічного тиску необґрунтованим, так як жодних підтверджень до матеріалів справи не долучено. Вказала, що можливі емоційні висловлювання ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 зумовлені не бажанням принизити чи залякати заявника, а викликані переживаннями щодо можливого позбавлення спілкування з сином, піклування за ним та виховування, що призведе до остаточного припинення сімейних відносин, які він намагався зберегти.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 , було роз`яснено права відповідно до вимог статті 268 КУпАП, а також положення статті 63 Конституції України, натомість ОСОБА_2 було роз`яснено права відповідно до вимог статті 269 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 11.07.2025 року близько 16 години 30 хвилин він поїхав до своєї знайомої ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_4 привела до себе додому його дружину ОСОБА_2 для того щоб він зробив спробу для примирення. При зустрічі зі своєю дружиною він благав її про примирення та збереження сім`ї, так як на той час дитині було 11 місяців. Спроби примиритись виявились марними, конфлікту між ними не було, нецензурною лексикою не висловлювався в її бік, психологічного тиску не вчиняв, не шантажував дружину. Вважає звинувачення у свою сторону безпідставними.

У судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що 11.07.2025 року о 16 годині 30 хвилин за адресою АДРЕСА_2 її чоловік ОСОБА_1 вчинив з нею словесний конфлікт, в ході якого почав кричати на неї та висловлюватись нецензурною лайкою, чинив психологічний тиск на неї а саме погрожував забрати дитину та змінити замки у помешканні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Коробкова Г.О. просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, Шевченко О.О., дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, згідно з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З доданих до клопотання адвоката Коробкової Г.О. про закриття адміністративного провадження копій письмових документів, вбачається що на даний час шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.08.2025 року, яке набрало законної сили 12.09.2025 року. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 року у заяві ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 відмовлено. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2025 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини та на її утримання. Згідно постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 452856 від 27.07.2025 р, терміновий заборонний припис видано поліцейським СРПП ВПД № 1 ЧРУП ГУНП у Черкаській області старшим лейтенантом поліції Жейдою С.Ю. стосовно ОСОБА_2 терміном на 3 доби.

Згідно копії протоколу засідання комісії з питань з питань захисту прав дитини Степанківської сільської ради від 07.08.2025 № 23, за заявою ОСОБА_1 комісією вирішено, що у зв`язку із тим, що батьки не дійшли згоди у питанні на засіданні комісії, а саме - не домовились мирним шляхом про участь батька у вихованні дитини, батькам рекомендується звернутися до суду для встановлення годин зустрічей батька ОСОБА_1 із його малолітнім сином ОСОБА_5 .

До протоколу про адміністративне правопорушення також долучені письмові пояснення ОСОБА_6 від 17.07.2025 року, згідно яких 11.07.2025 року близько 16 години 30 хвилин біля будинку по АДРЕСА_2 її кума ОСОБА_2 зустрілася зі своїм чоловіком ОСОБА_1 . У ході зустрічі вона стала свідком як ОСОБА_1 вчиняв психологічний тиск на свою дружину ОСОБА_2 , а саме шантажував покінчити самогубством якщо вона не забере свою заяву про розірвання шлюбу. Також, ОСОБА_1 розповсюджує інформацію про свою дитину проти волі матері. Також, ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_1 у часті у вихованні та забезпеченні своєї дитини не бере.

Вказані письмові пояснення ОСОБА_6 стосовно вчинення ОСОБА_1 психологічного тиску на ОСОБА_2 суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки вважає, що це суб`єктивне сприйняття ОСОБА_6 обставин та подій, які не можуть свідчити про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру.

Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 17.07.2025 року, поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 як низький.

Суд констатує, що до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2025 року серії ВАД № 438729 не додано будь-яких інших письмових доказів, окрім письмових пояснень ОСОБА_2 за заяви ОСОБА_2 , які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні заперечує.

Суд наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не є імперативними фактами доведеності вини особи, а лише фіксують обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені доказами, долученими до протоколу.

Суд не бере до уваги письмові пояснення та заяву ОСОБА_2 , оскільки остання є зацікавленою особою у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2025 року серії ВАД №438729, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_2 , письмових пояснень ОСОБА_2 інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суду не надано.

У справі про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б свідчили про факт завдання діями ОСОБА_1 шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Вище викладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги наведені обставини, зважаючи на те, що наявними матеріалами справи не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, викладеного в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі положень п. 1.ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня ухвалення постанови.

Суддя: В. В. Морозов