Справа № 133/2554/25
Провадження № 33/801/996/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

розглянув апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №381835 від 05 липня 2025 року ОСОБА_1 05 липня 2025 о 09 год. 50 хв. у Вінницькій області на автодорозі М21 242 км керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510», результат позитивний - 0.22 ‰. Проводилась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 476864, №476857, №476122. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована порушенням процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Таким чином, вважає проведену процедуру огляду недійсною, а її результати недопустимим доказами, як такі, що отримані всупереч умовам і порядку, встановленим законом.

Також вказує, що відповідно до Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, ратифікована Українською РСР 25 квітня 1974 року максимально допустимою межею вмісту алкоголю в повітрі, що видихається є не більше 0,25‰. При цьому необхідним є врахування технічних даних та інформації від офіційного дистриб`ютора з експлуатації відповідного приладу. Так згідно свідоцтва про повірку приладу «Drager Alcotest 7510» технічні характеристики цього прилажу допускають можливу технічну похибку, з урахуванням яких у повітрі, що видихав ОСОБА_1 могло бути від 0,16‰ до 0,28‰. Тому результат огляду на стан алкогольного сп`яніння у 0,22‰ слід вважати похибкою газоаналізатора.

ОСОБА_1 вказує і на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам законодавства, оскільки з нього неможливо встановити дату скоєння адміністративного правопорушення, а також порушення положень КУпАП щодо того, що при документуванні правопорушення його не було відсторонено від керування транспортним засобом з передачею керування відповідній особі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №381835від 05 липня 2025 року убачається, що цього ж дня о 09:50 год у Вінницькій області на автодорозі М21 242 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510», результат 0,22 ‰. Проводилась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 476864, №476857, №476122. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

До протоколу долучені акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням технічних засобів, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу, з яких убачається, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, за допомогою алкотестера «Drager Alcotest 7510», результат тесту визначений у 0,22‰.

Відповідний чек драгера із зафіксованим результатом тесту також долучений до протоколу.

Згідно рапорту поліцейського, яким складений протокол про адміністративне правопорушення, під час несення служби 05 липня 2025 року був зупинений автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 під час спілкування із водієм та перевірки документів було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510», результат тесту визначений у 0,22‰. Водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом шляхом залишення його на місці зупинки без порушень правил дорожнього руху.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, 05 липня 2025 року він прокинувся, випив кислого молока та поїхав по своїх справах.

До матеріалів справи також доданий відеозапис з портативних відеореєстраторів поліцейських, яким зафіксована хронологія подій 05 липня 2025 року.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення цілком доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній вищезазначеними доказами.

Однак з таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до розділу І п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Обгрунтовуючи доводи скарги ОСОБА_1 вказує, що він є військовослужбовцем та на нього розповсюджуються норми щодо спеціального порядку огляду військовослужбовців на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.

Проте з такими аргмуентами скарги апеляційний суд не погоджується.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Статтею 255 КУпАП визначено органи, які мають право складати протоколи. Зокрема, органи Національної поліції складають протоколи за ст. 130 КУпАП, а управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України по правопорушенням, вчиненим військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - ст. 44, ч.2,3 ст. 123, ст. 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 КУпАП.

Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, якою визначено, що органи Військової служби правопорядку (ВСП) здійснюють оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 172-10-172-20 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року №32 затверджено Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, пунктом 3 якого передбачено, що огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Отже зі змісту вище норми права вбачається, що огляд військовослужбовця на стан сп`яніння відбувається з залученням управління Військової служби правопорядку ЗСУ лише в тому випадку коли такий військовослужбовець виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин, а також за наявності підстав вважати, що він у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, безпосередньо виконував обов`язки військової служби. ОСОБА_1 керував цивільним транспортним засобом по дорозі загального призначення у свій вільний час, не здійснював безпосередньо виконання обов`язків військової служби та не перебував на території військової частини (установ, закладів). З огляду на наведене, в даному випадку, застосування ст. 266-1 КУпАП щодо проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є безпідставним, а тому доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими. Огляд водія ОСОБА_1 правомірно здійснювався в загальному порядку.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 також вказує про неврахування судом допустимої похибки газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» відповідно до технічної характеристики технічного засобу.

Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як убачається із матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», серійний номер приладу ARMF-0321.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 28 листопада 2024 року №П51QM222310324, а саме вказаного газоаналізатора, він за назвою та умовним позначенням використовується для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, а його метрологічні характеристики за експлуатаційною документацією припускають границі допустимої похибки: в діапазоні вимірювань від 0,00 ‰ до 0,80 ‰ можуть знаходитися у межах ± 0,06 ‰; в діапазоні вимірювань від 0,80 ‰ до 4,00 ‰ можуть знаходитися у межах ± 7,5 ‰.

Таким чином, з урахуванням похибки, за показника 0,22‰ реальний рівень алкоголю в крові може бути в діапазоні від 0,18‰ до 0,28‰.

Відтак результат огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», що застосовувався для тестування, свідчить про виявлення вмісту алкоголю в межах похибки, заявленої виробником алкотестера, а тому немає підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Однак суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, відповідно дійшов помилкового висновку про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на зазначене, ураховуючи допустиму похибку приладу «Drager Alcotest 7510», апеляційний суд дійшов висновку, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійснений за допомогою вказаного вище спеціального технічного засобу, не дає достатніх підстав для беззаперечного висновку про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що у свою чергу, виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази у справі, апеляційний суд встановив, враховуюючи проведення дослідження за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», який виходячи із технічних характеристик даного спеціального технічного засобу передбачає допустиму похибку, а також те, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, при цьому апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, є законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 251, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий