КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 369/5353/25 Апеляційне провадження № 33/824/3638/2025Головуючий у суді першої інстанції - Перекупка Г.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., за участю секретаря судового засідання Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Писаренком Максимом Олександровичем на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265939, ОСОБА_1 08 березня 2025 року о 14 год. 10 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті рівнозначних доріг вулиць Березова-Південно-Українська с. Білогородки Бучанського району Київської області, не надав переваги в русі автомобілю MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_2 , який наближався праворуч, внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 березня 2025 року серії ЕПР1 № 265971, ОСОБА_2 08 березня 2025 року о 14 год. 10 хв. вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Південно-Українській с. Білогородки Бучанського району Київської області, не вибрала безпечну швидкість руху, при виникненні небезпеки не вжила заходів аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями, відповідно до протоколу, водій ОСОБА_2 порушила вимоги пункту 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2025 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 , через свого адвоката Писаренка Максима Олександровича подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Апелянт у своїй скарзі посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ПДР, зокрема пункти 10.11 та 16.12, помилково вважавши, що саме водій BMW не надав переваги, адже фактичні обставини свідчать про те, що автомобіль BMW завершував маневр і вже знаходився праворуч відносно Mazda, яка під`їжджала зліва, а отже, обов`язок надати дорогу покладався на водійку Mazda.

Скаржник вказує на порушення правил безпечної швидкості та дистанції з боку водійки Mazda, що прямо випливає з п. 12.1 та п. 12.3 ПДР, зазначаючи, що Mazda рухалася з перевищенням швидкості за умов обмеженої видимості («низьке сонце»), не зменшила швидкість та не дотрималась безпечної дистанції, про що свідчать і гальмівні сліди довжиною 10-12 метрів при фактичній відстані до BMW у 2,5-3 метри.

Вказує, що вм`ятини на BMW зафіксовані на висоті 80-90 см, тоді як бампер Mazda розташований на рівні 50 см. Тобто, якщо б BMW «порушив» і виїхав перед Mazda, удар мав би бути прямим у бік чи передню частину, але характер пошкоджень (в задню ліву частину, та ще й на іншій висоті) говорить про те, що Mazda в`їхала під кутом, коли BMW вже майже завершив маневр.

Апелянт наголошує на відсутності належного причинно-наслідкового зв`язку для кваліфікації дій водія BMW за ч. 1 ст. 124 КУпАП, характер пошкоджень (удар у задню ліву частину BMW) та відсутність гальмівних слідів цього автомобіля свідчать про завершений маневр, тоді як зіткнення було наслідком запізнілого гальмування Mazda.

Також звернуто увагу на формальний підхід суду до оцінки фото- та відеодоказів, у постанові відсутні посилання на конкретні фрагменти відеозапису, немає аналізу кута удару, співвідношення висоти ушкоджень транспортних засобів, а також взаємного розташування гальмівних слідів. Також суд відмовив у відкладенні розгляду справи попри хворобу адвоката, не запропонував альтернативних форм участі захисника, що призвело до розгляду справи без представника захисту. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначенні автотехнічної експертизи, яка була необхідна для з`ясування технічних обставин зіткнення (швидкість, траєкторія, кут удару, гальмівний шлях), а також у допиті свідка ОСОБА_3 , який був очевидцем події.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - адвокат Булгаров В.Д. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Лебедєв В.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2025 була винесена оскаржувана постанова. Як зазначено скаржником, та не спростовується матеріалами справи копію оскаржуваної постанови отримано 29.05.2025, у ЄДРСР дана постанова з`явилась 30.05.2025. Вперше апеляційну скаргу було подано 06.06.2025 до суду першої інстанції, через підсистему "Електронний суд". Постановою Київського апеляційного суду від 01.07.2025 апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. Вдруге апеляційну скаргу подано 10.07.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Заслухавши пояснення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КУпАП передбачають відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього руху передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 Правил дорожнього руху передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.3.б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі.

За змістом пункту 1.10 Правил дорожнього руху України:

головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної;

дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до положень пункту 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За правилом п. 16.12 Правил дорожнього руху на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті рівнозначних доріг, на якому були відсутні знаки пріоритету та не було організовано кругового руху, у зв`язку з чим учасники дорожнього руху мали керуватися вимогами пункту 16.12 Правил дорожнього руху, який зобов`язує водія давати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Оскільки встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW, не надав переваги автомобілю Mazda, який рухався праворуч, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження, суд дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Водночас, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що водій ОСОБА_2 порушила вимоги пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення та закрив провадження щодо неї на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом, подія відбулася на перехресті рівнозначних доріг вулиць Березова-Південно-Українська с. Білогородки.

В матеріалах справи міститься схема місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.

З характеру механічних ушкоджень транспортних засобів вбачається, що у Mazda 3 KA61110ЕН пошкоджено передній бампер, капот, передня права ліва блок фара, крило переднє праве, ліве, решітка радіатора, а в ВМW 5351 НОМЕР_3 заднє праве колесо, задні праві двері, передні праві двері, правий поріг, праве крило, задній бампер.

До матеріалів справи також було долучено фото з місця події, які підтверджують характер пошкоджень транспортних засобів.

Також на схемі ДТП видно сліди від гальмівного шляху авто Mazda 3 KA61110ЕН, довжина якого складає 14,5 метри. Тобто, водій автомобіля Mazda побачив наближення автомобіля ВМW 5351 НОМЕР_3 ще до того, як наблизилася безпосередньо до перехрестя, і вчиняла дії для зменшення швидкості свого авто з метою уникнення зіткнення з іншим авто, що наближався зліва до перехрестя відносно напрямку її руху.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що остання рухалась на автомобілі Mazda 3 KA НОМЕР_4 на перехресті вулиць, де зіткнулась з автомобілем ВМW 5351 НОМЕР_3 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній, керуючи автомобілем BMW 535І НОМЕР_3 , рухався через перехрестя рівнозначних доріг, де, за його твердженням, зупинився, подивився праворуч, переконався у відсутності транспортних засобів та продовжив рух. При цьому він зазначив, що вже майже завершив проїзд перехрестя, коли автомобіль Mazda 3 НОМЕР_5 , рухаючись на великій швидкості, здійснив зіткнення з його транспортним засобом, внаслідок чого удар прийшовся у задні праві двері автомобіля BMW.

Отже, місце зіткнення знаходиться на перехресті рівнозначних доріг, на якому відсутні будь-які знаки пріоритету чи організація кругового руху, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 16.12 Правил дорожнього руху, який зобов`язує водія транспортного засобу надати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Як убачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW, порушив зазначену вимогу та, не надавши переваги автомобілю Mazda, який рухався праворуч, створив небезпеку та допустив зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх пошкодження.

Таким чином, саме невиконання водієм BMW обов`язку надати перевагу автомобілю, який наближався праворуч, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про формальний підхід суду першої інстанції до оцінки доказів та відмову у призначенні експертизи є безпідставними, оскільки суд дослідив протоколи, схему ДТП, фотоматеріали та пояснення учасників, що у сукупності підтверджують порушення п. 16.12 ПДР водієм BMW 535І НОМЕР_3 .

Доводи скаржника про те, що автомобіль BMW завершував маневр і знаходився справа від Mazda, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки з наявних у справі доказів убачається, що зіткнення відбулося в межах перехрестя рівнозначних доріг, а отже, у водія BMW був обов`язок дотримуватися вимог пункту 16.12 ПДР і з огляду на те, що зазначена вимога покладає на водія, який рухається ліворуч, обов`язок надати перевагу транспортному засобу, який наближається праворуч, посилання апелянта на те, що такий обов`язок покладався на водійку Mazda, є помилковим, оскільки суперечить як установленим фактичним обставинам, так і змісту нормативного регулювання.

Посилання захисника на те, що водійка автомобіля Mazda 3 НОМЕР_5 рухалася з перевищенням швидкості, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували факт такого порушення, адже швидкість руху транспортного засобу не була зафіксована жодним технічним засобом і не підтверджена іншими доказами, що виключає можливість врахування цих доводів при вирішенні справи.

Разом з тим, навіть у випадку, якщо припустити перевищення швидкості автомобілем Mazda, це не звільняло водія BMW від обов`язку дотримуватися вимог пункту 16.12 ПДР, оскільки обов`язок надати перевагу транспортному засобу, що наближався праворуч, виник у нього ще до в`їзду на перехрестя, і саме невиконання цього обов`язку зумовило настання дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, наданий скаржником висновок експерта оцінюється критично, оскільки він не є належним і достатнім доказом у справі та не спростовує встановленого факту порушення ОСОБА_1 вимог пункту 16.12 ПДР, який має вирішальне значення для правової кваліфікації його дій за статтею 124 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою судом першої інстанції постановою, однак висновків суду не спростовують.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Згідно частини восьмої статті 294 КУПАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Писаренком Максимом Олександровичем про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Писаренком Максимом Олександровичем залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду