Провадження № 3/727/2348/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

секретаря судового засідання - Вакарчук Т.Р.

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та в її інтересах адвоката Шеремета І.С.

потерпілої ОСОБА_2 , та в її інтересах адвоката Лабіка Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №189904 від 21.08.2025 року, ОСОБА_1 , 15.08.2025 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно невістки ОСОБА_2 , а саме погрожування та залякування, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров?ю ОСОБА_2 .

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність ч.3 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечувала свою провину в залякуванні і вчиненню прогроз відносно ОСОБА_2 15.08.2025 року о 08.30 годин за місцем свого проживання. Пояснила, що між нею та ОСОБА_2 існують неприязні відносносини з невісткою і сином, так як вони не можуть вирішити питання щодо окремого проживання; проживає вон, син і невістка в одній квартирі АДРЕСА_2 , однак кожний має свою кімнату. Вона також проживає в окремій кімнаті, яка зачиняється, колристуються лише місцями загального користування - кухнею, вбиральнею, коридором. 15.08.2025 року вона вранці ОСОБА_2 взагалі не бачила. Вказала, що в той день вона пішла по своїх справах в місто, а через кілька днів, тобто 21.08.20925 року до неї додому приїхали працівники поліції і склала протокол на неї про те, що вона якоби 15.08.2025 року о 08.30 годин погрожувала ОСОБА_2 . Зазначила, що дані обставини не відповідають дійсності, просила закрити провадження по справі за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення зі ч. 3 ст. 173 -2 КУПАП; при цьому вважала не вірною кваліфікацію своїх дій, оскільки протягом року вона не притягалася до відповідальності за ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП.

Адвокат Шеремета І.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , у своїх доводах звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про умисний намір ОСОБА_1 завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 15.08.2025 року о 08.30 годин. Зазначив, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, пенсіонеркою, яка має незадовільний стан здоров"яі внаслідок того, що син і невістка вчиняють в квартирі у якій усі разом проживають конфлікти, його довірителька вимушена з ранку і майже до вечора не знаходитися вдома, остання, будучи власником житла має окрему кімнату яку зачиняє і в якій проживає під певним контролем сина і невістким. На думку адвоката, відсутні як об`єктивні, так і суб`єктивні ознаки адміністративного правопорушення за ч.3 ст.173-2 КУпАП; кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП вважав не вірною, оскільки остання протягом року не була притягнута за ч. 2 ст. 173 -2 КУпАП. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і дії складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 , та в її інтересах адвокат Лабік Г.І. в судовому засіданні просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Потерпіла будучи приведеною до присяги пояснила, що конфлікт 15.08.2025 року вранці відбувся через те, що вона у вбиральні взяла ведро з водою щоб злити унітаз, а її свекруха ОСОБА_1 вибігла зі своєї кімнати та сказала їй: «ще раз візьмеш моє відро з водою воду із ванної - відріжу голову». Зазначила в показах,що ОСОБА_1 постійно їй перешкоджає і залякує коли вона знаходиться в місцях загального користування квартири АДРЕСА_2 , бо іншого житла в неї з чоловіком не має.

Судом досліджені наступні докази, зокрема:

- заява ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Дана заява датована 15.08.2025 року з відповідними резолюціями прийняття до виконання (а.с. 2-8);

- протоколом про адміністративне правопорушення № 189904 від 21.08.2025 року згідно якого ОСОБА_1 , 15.08.2025 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно невістки ОСОБА_2 , а саме погрожування та залякування, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров?ю ОСОБА_2 (а.с.1). З даного ж потоколу вбачається, що раніше ОСОБА_5 притягувалася 01.11. 2024 року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Разом з цим, в матеріалах справи наявною є і досліджена судом постанова Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності зі ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП (а.с. 13-14).

З досліджених пояснень ОСОБА_1 відібраних правцівниками поліції 21.08.2025 року (а.с. 9) вбачається, що 15.08.2025 року ініціатором конфлікту була ОСОБА_3 , яка 15.08.2025 року о 08.30 висловила ОСОБА_1 претензії відносно того, що остання не є хозяйкою.в будинку.

Потерпіла ОСОБА_2 21.08.2025 року від пояснень працівникам поліції відмовилася посилаючись на вимоги ст. 63 Конституції України (а.с. 10);

За складеою формою оцінки ризиків вчинення ломашнього насильства від 21.08.2025 року (а.с. 11-12), ОСОБА_2 , як постраждала особа не висловила скарг, що саме турбує її як постраждалу особу з боку дій ОСОБА_1 (а.с. 12).. Як видно з дослідженого документурівень небезпеки - середній та забороного припису стосовно кривдника складено не було.

На диску (а.с. 30) події 15.08.2025 року о 08.30 годин за адресою АДРЕСА_1 , не відображено, чого учасники процесу (сторони) не заперечували.

Заслухавши пояснення особи відносно якої складено проткоол про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілої і в їх інтересах адвокатів, дослідивши докази нгадані суду в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Частиною 1 статті 173-2КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Фабула ч. 3 статті 173-2 КУпАП законодавцем викладена з урахуванням доповнень, внесених Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 № 3733-IX, наступним чином: «Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню».

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Тобто, з аналізу викладеного можна зробити висновок про те, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.173-2 КУпАП, домашнє насильство передбачає саме умисне вчинення дій фізичного, психологічного або економічного характеру, які призвели чи могли призвести до шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи. Тобто, суб`єктивна сторона правопорушення за ст.173-2 КУпАП передбачає наявність умислу.

З пояснень наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні вбачається, що між нею та ОСОБА_2 існує довготривалий сімейно-побутовий конфлікт, який виникає внаслідок провокацій з боку заявниці ОСОБА_2 . У свою чергу ОСОБА_2 в засіданні не вказувала на насильницькі, умисні дії 15.08.2025 року о 08.20 годин за місцем проживання з боку ОСОБА_1 .

Разом з цим, слід зауважити, що сам факт словесного конфлікту чи побутових суперечок не є достатнім доказом умисного психологічного насильства у розумінні закону. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували умисел ОСОБА_1 завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Єдиним доказом є заява самої ОСОБА_2 , яка має суб`єктивний характер і не підтверджена іншими доказами по справі, як то аудіо- чи відеозаписами, висновками спеціалістів або іншими об`єктивними даними. Пояснення ОСОБА_1 навпроти вказують на те, що 15.08.2025 року ніякого конфлікту між нею і ОСОБА_2 не було, а інші конфлікти між нею , сином і невісткою, які мали раніше місце (не в день 15.08.2025 року) були взаємними з боку усіх його сторін.

Окрім викладеного, судом було встановлено зі слів потерпілої, що ОСОБА_2 є обосою з інвалідністю 2 групи; ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також свідчить про відсутність реальної небезпеки для ОСОБА_2 у контексті ст.173-2 КУпАП.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №127/12389/19, суд підкреслив, що вік і стан здоров`я правопорушника є істотними факторами для оцінки ступеня суспільної небезпечності вчиненого діяння.

У відповідності до статті 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд зобов`язаний враховувати вік порушника як обставину, що пом`якшує відповідальність.

Також суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній виклад обставин на які потерпіла ОСОБА_2 посилається у своїй заяві. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №189904 від 21.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 ивчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно невістки ОСОБА_2 , а саме погрожування та залякування, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров?ю ОСОБА_2 . Разом з цим, не конкретизовано, які саме дії згідно заяви ОСОБА_2 вчинила ОСОБА_1 , які могли б завдати шкоди психічному здоров?ю потерпілої. Тобто, в протоколі не в повному обсязі викладено обставини справи.

Суд зауважує на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачаєься за досліджених обставин справи, посилання на докази того, що ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідаьності за ч. 2 ст. 173 -2 КУпАП протягом року, а саме постановою суду від 01.11.2024 року - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до ст.247 ч.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід також зауважити на тому, що відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод («Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08. рішення від 20.09.2016 р.)

Таким чином, суд вважає, що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч 3 КУпАП. Оскільки дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КпАП України, суд вважає, що її вина у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю у зв?язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч 3 КУпАП, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст.173-2, 247,

252, 283, 284, 285, 287 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

Повний текст постанови складено 02.10.2025р.

Суддя Слободян Г.М.