Єдиний унікальний номер судової справи: 490/5027/25
Номер провадження: 33/812/415/25 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Чистою В.В.,

за участю: ОСОБА_1 , захисника - адвоката Притикіна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює на посаді інженера ТОВ УК «Бриз» та проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 64599 від 17 червня 2025 року, ОСОБА_1 17 червня 2025 року близько 10 год 50 хв керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась в м. Миколаєві по вул. Маріупольській та в порушення п.п. 2.3 б, 16.11 ПДР України, виїхала на нерівнозначне перехрестя з головною дорогою вул. Спаська, де не надала перевагу в русі й допустила зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який в цей час рухався по вул. Спаській та виїжджав на перехрестя з вул. Маріупольською. Внаслідок контактування автомобіль «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив самовільний рух та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який в цей час рухався по вул. Маріупольській в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_3 отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Не погодившись із вказаною постановою суду в частині визначеного судом стягнення, захисник ОСОБА_1 - адвокат Притикін І.І. 16 вересня 2025 року подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, з пропуском строку встановленого ст. 294 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції є невмотивованою та такою, що винесена не у відповідності до імперативних норм КУпАП в частині призначеного стягнення, яке є надмірно суворим, несправедливим та таким, що не відповідає даним особи ОСОБА_1 та обставинам справи.

Адвокат вважає, що обране судом першої інстанції стягнення є непропорційним та не відповідає меті адміністративної відповідальності. Судом порушено принцип індивідуалізації покарання та проігноровано пом`якшуючі обставини.

Зауважує, що суд формально підійшов до вибору стягнення не врахувавши сукупність обставин, що суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки діяння та позитивно характеризують особу.

Захисник звертає увагу на щире каяття ОСОБА_1 , яка послідовно визнавала свою провину на усіх стадіях, від складання матеріалів ДТП до розгляду справи в суді, що є прямою пом`якшуючою обставиною. Також, судом проігноровано відсутність претензій з боку потерпілих та відсутність обтяжуючих обставин.

Адвокат наголошує, що позбавлення права керування створює надмірні труднощі для ОСОБА_1 та її родини. Дані, що характеризують її особу, свідчать про те, що дане правопорушення є прикрим винятком у її житті, а не закономірністю. Вона не притягувалася раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Право керування транспортними засобами ОСОБА_1 невід`ємно пов`язано з єдиним джерелом доходу.

Разом з цим, ОСОБА_1 має позитивну характеристику, зокрема за місцем проживання характеризується як ввічлива, врівноважена та неконфліктна мешканка. Як водій автомобіля «Chevrolet Volt», відома сусідам як обережний та відповідальний водій.

Крім цього, ОСОБА_1 працює на посаді інженера В ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про» та характеризується як кваліфікований дисциплінований та добросовісний працівник. Її робота вимагає регулярних виїздів на будівельні об`єкти. За весь час роботи на підприємство не надходило жодного штрафу за порушення ПДР, допущене ОСОБА_1 .

Більш того, автомобіль є критично важливим для забезпечення безпеки та розвитку її дітей, оскільки на утриманні ОСОБА_1 перебуває двоє неповнолітніх доньок ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_5 , 2022 року народження.

Також, адвокат вказує на те, що суд в своїй постанові використав неправовий/не існуючий юридичний термін, як «грубе порушення ПДР»: Суд обґрунтував суворість покарання, назвавши порушення «грубим», однак ні ККУ ні КУпАП, а ні ПДР, не містять такого юридичного визначення.

Висновок суду про те, що ОСОБА_1 «намагалася проскочити перехрестя» є суб`єктивним припущенням, яке прямо суперечить її послідовним поясненням про зупинку перед перехрестям та початок руху на малій швидкості через обмежену оглядовість.

На думку адвоката, в постанові суду відсутнє будь-яке обґрунтування, чому відносно ОСОБА_1 неможливо застосувати стягнення у виді штрафу, а необхідно було застосувати саме позбавлення права керування.

Враховуючи вказані обставини, захисник просив змінити постанову суду першої інстанції, скасувавши накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців та застосувати стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, до апеляційної скарги захисником долучено клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 було пропущено з поважних причин.

Адвокат зазначає, що хоча суд першої інстанції і завершив розгляд справи 04 вересня 2025 року, постанова в цей день проголошена не була та її копія ОСОБА_1 вручена також не була. Натомість лише 08 вересня 2025 року був виготовлений повний текст постанови та видано її копію ОСОБА_1 .

За такого, адвокат Притикін І.І., просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду та поновити його.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Притикіна І.І., апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1524 КУпАП відносно ОСОБА_1 та винесено постанову.

При цьому, матеріали справи не містять ні журналу судового засідання ні іншого документу, який би свідчив про розгляд справи в судовому засіданні та проголошення повного тексту постанови суду цього дня.

Крім цього, відомості про направлення (вручення) судом копії постанови ОСОБА_1 з урахуванням вимог ч.1 ст. 285 КУпАП в матеріалах справи також відсутні.

За такого, слушними є доводи захисника Притикіна І.І. про те, що 04 вересня 2025 року, хоча й відбувся розгляд адміністративної, однак постанова суду проголошена не була та її копія ОСОБА_1 не вручалася.

Разом з цим, адвокат Притикін І.І. зауважив, що копія постанови була вручена ОСОБА_1 08 вересня 2025 року в приміщенні суду, згідно поданої нею заяви.

Також, як убачається, з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (https://court.gov.ua/) та «Єдиний державний реєстр судових рішень» (https://reyestr.court.gov.ua), за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, як і ознайомитися з постановленим рішенням, оскаржувана постанова суду була надіслана судом 08 вересня 2025 року, а забезпечено надання загального доступу - 10 вересня 2025 року.

Отже, твердження сторони захисту про виготовлення повного тексту постанови 08 вересня 2025 року є слушними.

Враховуючи викладене, та з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Поважних причин неявки не повідомили, що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Притикіна І.І., вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 64599 від 17 червня 2025 року, ОСОБА_1 17 червня 2025 року близько 10 год 50 хв керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась в м. Миколаєві по вул. Маріупольській та в порушення п.п. 2.3 б, 16.11 ПДР України, виїхала на нерівнозначне перехрестя з головною дорогою вул. Спаська, де не надала перевагу в русі й допустила зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який в цей час рухався по вул. Спаській та виїжджав на перехрестя з вул. Маріупольською. Внаслідок контактування автомобіль «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив самовільний рух та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який в цей час рухався по вул. Маріупольській в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_3 отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3 б, 16.11 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і в цій частини судове рішення ОСОБА_1 не оскаржується, відповідно апеляційним судом в цій частині судове рішення не переглядається.

Натомість захисник ОСОБА_1 адвокат Притикін І.І. в апеляційній скарзі просив постанову суду змінити в частині застованованого до ОСОБА_1 стягнення, а саме застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання щодо застосованого до ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкцією статті 124 КУпАП передбачено відповідальність у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом першої інстанції застосовано до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Зі змісту постанови встановлено, що при обранні виду адміністративного стягнення, судом було враховано: характер вчиненого правопорушення, яке за своєю суттю є грубим порушення ПДР України, дії ОСОБА_1 , які несли підвищену загрозу життю та здоров?ю як їй самій так і іншим учасників події, а також те, що у ОСОБА_1 об`єктивно не було жодних перешкод у керуванні та контролюванні руху транспортного засобу, слідкуванні за дорожньою обстановкою та її змінами, дотриманні вимоги правил дорожнього руху, вчасному виявленні автомобіля «Volkswagen Passat» та наданню йому переваги у русі.

Суд вважав, що застосування такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців попередить вчинення ОСОБА_1 в майбутньому аналогічних порушення ПДР України.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Натомість позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

При цьому, за наявності в санкції ст.124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.

Судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 свою вину в вчиненні адміністративного правопорушення визнала, є матірю двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та працює на посаді інженера в ТОВ «Управляюча Компанія «Бриз Про», за місцем роботи характеризується виключено позитивно.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції належним чином не було враховано особу правопорушника ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувалась, визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, у вчиненому щиро розкаялась, має гостру необхідність в керуванні транспортним засобом в силу займаної посади та наявності двох малолітніх дітей, а також відсутність суттєвих негативних наслідків дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 де роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням даних про особу правопорушника та обставин вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, оскільки, на переконання апеляційного суду, саме таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нею нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича - задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців змінити.

Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Крамаренко Т.В.