Справа № 362/2521/25 Головуючий в суді І інстанції - Сухарева О.В.
Провадження № 33/824/4324/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вигулярного І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вигулярного І.В. на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.03.2025 о 19.50 год. в Київській області в м. Василькові по вул. Київський шлях керував автомобілем Volkswagen НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, але в порушення п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

У апеляційній скарзі захисника Вигулярного І.В. вказано, що постанова судді постановлена без надання оцінки всім обставинам справи та без вивчення доказової бази, є неправомірною та підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав про розбіжності між протоколом про адміністративне правопорушення, постановою суду першої інстанції та фактичним місцезнаходженням автомобіля в частині зазначення місця вчинення правопорушення. Вказав, що в протоколі було зазначено про додавання до нього рапорту працівників поліції, однак такого в матеріалах справи не виявилось, а тому вважає що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства України, та що ненадання всіх матеріалів справи є фактичним позбавленням права на справедливий розгляд справи. Також вказав, що працівники поліції не здійснили необхідних заходів під час огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду та йому не було запропоновано альтернативних методів встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння, огляд пропонували пройти лише за допомогою газоаналізатора. Крім того, зазначив, що сам протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом. За таких обставин просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та йогозахисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Вигулярного І.В. до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, то вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер у зв`язку з виявленням в останнього запаху алкоголю з порожнини рота, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, мотивувавши це тим, що пив ліки. Працівники поліції також пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що він погодився. В закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 було надано Драгер для проходження огляду, однак останній не зміг продути йоговсіляко намагаючись уникнути огляду. Відтак, суд приходить до висновку, що працівники поліції правомірно розцінили такі дії ОСОБА_1 як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`янніння. При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не висловлював будь - яких зауважень щодо процедури проходження огляду. З урахуванням викладеного доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в момент прибуття працівників поліції.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, автомобіль Volkswagen НОМЕР_1 знаходився на проїзній частині, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останній повідомив працівникам поліції про те, що їхав з Глевахи, однак пробив колесо. Вказаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Щодо посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, то суд звертає увагу на те, що не точне зазначення місця вчинення правопорушення не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заперечував обставин вчинення правопорушення, викладених в протоколі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано альтернативних методів встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп'яніння не ґрунтуються на вимогах закону. Так, відповідно до вимог п.2 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 з наступними змінами, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, суд приходить до висновку що альтернативні методи встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння ніж застосування спеціальних технічних засобів Інструкцією №1452/735 не передбачено.

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини ОСОБА_1 . Так, відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2025р. серії ЕПР №281694 щодо ОСОБА_1 , він містить дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, також вказаний протокол містить викладення фактичних обставин вчинення правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, викладені у вказаному протоколі обставини вчинення правопорушення узгоджуються з наявним в матеріалах справи відеозаписом. Відтак, вказаний протокол є належним та допустимим доказом, таким, що оформлений відповідно до вимог законодавства.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Вигулярного І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька