Справа № 495/5137/25
№ провадження 3/495/1747/2025
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 жовтня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:

головуючої одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря П`єлик Д.О.,

Справа № 495/5137/25

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський Одеської області матеріали адміністративної справи, що надійшли від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 172-18 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 172-18 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в період з 13 год 20 хв. до 14 год 20 хв. 08.07.2025 під час перевірки шляхом прихованого спостереження прикордонного наряду «Контрольний пост» начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » спільно з першим заступником начальника відділу старшим лейтенантом ОСОБА_2 виявлено, що молодший сержант ОСОБА_1 під час несення служби у прикордонному наряді «Контрольний пост» ніс службу з порушенням екіпіровки для прикордонного наряду, а саме перебував без бронежилета та шолома, набої до автомата 5.45 АК споряджені в трьох магазинах та знаходили в бронежилеті, своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги глави 4 розділу 1 наказу МВС № 1261 та наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №224-ОД від 06.12.2024, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

За вимогами статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів адміністративної справи, а саме копії службового посвідчення НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону.

З пояснень ОСОБА_3 встановлено, що 08.07.2025 ним спільно з підполковником ОСОБА_4 виявлено гр. ОСОБА_1 , який під час несення служби порушив вимоги глави 4 розділу 1 наказу МВС № 1261 та наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №224-ОД від 06.12.2024.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 08.07.2025, якого ознайомлено з вимогами ст.. 63 Конституції України, останній свою вину визнав.

ОСОБА_5 у поясненнях від 08.07.2025 пояснив, що під час несення служби у П/Н «КрП» 08.07.2025 помітив, що молодший сержант ОСОБА_6 порушив правила носіння захисного спорядження, а саме знаходився без бронежилета.

Надалі від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення не вважає.

Також звертає увагу, що матеріали справи містять лише роздруковані положення розділу 4 глави ІІ наказу МВС № 1261 та додаток до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 224-ОД від 06.12.2024, при цьому жоден із зазначених нормативно-правових актів не регламентує ані часових рамок носіння, ані моменту з якого виникає та припиняється обов`язок носіння екіпірування. З протоколу та інших матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 08.07.2025 не виконував завдань у небезпечних умовах. При цьому, заборона знімання та порядок зберігання бронежилету під час обідньої перерви та відпочинку нормативно-правовими актами не визначено.

У зв`язку із тим, що на думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, немає відображення всіх ознак складу правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приєдналась, однак мало місце переривання зв`язку, що унеможливило її участь у судовому засіданні.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідне клопотання.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними матеріалами справи.

ОСОБА_1 у провину ставиться порушення ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, відповідно до якої порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, -

тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, -

тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Таким чином, диспозицією частини 2 ст.172-18 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 КУпАП полягає в порушенні правил несення прикордонної служби, тобто вказана норма є бланкетною та відсилає до певних правил, інструкцій чи статутів, в яких визначено правила несення прикордонної служби.

Слід зазначити, що згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось.

Також, щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний суд України у постанові від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц. Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду, зокрема вимог глави 4 розділу 1 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261.

В порядку вимог Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 року № 1261, кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань і обов`язків, зобов`язаний нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону, стежити за сигналами, що подаються на ділянку та з ділянки у підрозділ та діяти за ними, постійно перебувати на території (біля) об`єкта, що охороняється, поки не буде змінений або знятий, і охороняти об`єкт від раптового нападу тощо. Прикордонним нарядам забороняється: залишати без нагляду, учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України "Про Державну прикордонну службу України".

Час несення служби прикордонним нарядом рахується з моменту отримання наказу на охорону державного кордону до доповіді старшому зміни прикордонних нарядів (начальнику підрозділу охорони кордону або визначеній ним особі) про прибуття з ділянки відповідальності та результати несення служби.

Прикордонні наряди підпорядковуються начальнику прикордонного загону (окремого контрольно-пропускного пункту), його першому заступнику - начальнику штабу, заступнику начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальнику головного оперативно-розшукового відділу, начальнику підрозділу охорони кордону, його першому заступнику, старшому зміни прикордонних нарядів та посадовій особі, яка віддала наказ на охорону державного кордону.

Відповідно до глави 4 розділу І Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 року № 126 екіпіровкою прикордонних нарядів є спеціальні, технічні та інші засоби, якими забезпечуються прикордонні наряди з метою підвищення ефективності служби та забезпечення їх безпеки.

Загальний порядок озброєння та екіпірування спеціальними засобами прикордонних нарядів щороку визначається наказом органу охорони державного кордону, а в окремих випадках - рішенням начальника територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, або Голови Державної прикордонної служби України.

Екіпіровка та засоби посилення для кожного прикордонного наряду визначаються начальником підрозділу охорони кордону (старшим зміни прикордонних нарядів) або особою, призначеною для віддачі наказу на охорону державного кордону прикордонним нарядам, з урахуванням їх виду, складу та завдань.

Обов`язковими елементами екіпіровки для кожного прикордонника у складі прикордонного наряду є засоби надання домедичної допомоги та спеціальні засоби обмеження рухомості.

Екіпірування прикордонних нарядів, які виконують завдання у складі спільних патрулів на території суміжних держав, здійснюється відповідно до міжнародних договорів.

Залежно від обстановки склад прикордонних нарядів додатково екіпірується: броньованими жилетами, захисними шоломами, щитами, спальними мішками, малими піхотними лопатами, індивідуальними аптечками, засобами радіаційного, хімічного, біологічного захисту - на кожного прикордонника.

Відповідно до долученого до матеріалів справи Додатку 1 «Порядок озброєння та екіпіровки прикордонних нарядів» Наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 224-ОД від 06.12.2024 «Про озброєння прикордонних нарядів» обов`язковими елементами екіпіровки є шолом, бронежилет, ІПП (аптечка), турнікет, БРМ на кожного військовослужбовця, р/ст (2), ліхтар (2), компас (2), СПШ (2), прилади спостереження (2) та інше (3).

З огляду на вищенаведене, безпідставними видаються доводи захисника щодо відсутності заборони знімання елементів екіпірування під час обідньої перерви та відсутності регламентації часових рамок носіння екіпірування.

Суд, на підставі досліджених матеріалів справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 296478 від 08 липня 2025 року, копії посвідчення, пояснень, доходить до висновку про винність ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

В зв`язкуі з доведенням винності ОСОБА_1 також підлягає стягненню з нього судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 27, 40-1, 172-18, 221, 251, 255, 256 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2025 року.

Суддя: