Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/1675/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2025 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєв С.В.,

за участі секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із ВнП № 4 Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №437972 від 29.08.2025, 29.08.2025 о 21 год. 08 хв. в смт. Антоніни, вул. Шосейна, водій ОСОБА_1 керував мопедом ALIEN 50, незареєстрований, із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Зазначив, що 28.08.2025 після 20:00 год. він поїхав з дитиною на скутері в смт. Антоніни в магазин. По дорозі скутер зламався, він зупинився, та більше не їхав. Хвилин 15 стояли, полагодити скутер не вдавалось. Він подзвонив до свого швагра, щоб той приїхав з причепом та забрав їх зі скутером. Останній сказав, що перебуває в батьків, буде орієнтовно за годину. Тоді він, залишивши на узбіччі скутер, пішов з дитиною в магазин, який знаходився поряд, де купив поїсти дитині, а собі взяв пиво, та випив його (на магазин було затрачено хвилин 5). Далі повернувся назад до скутера, намагався знову полагодити його. Через деякий час під`їхала поліція. Поліцейський дійсно пропонував пройти огляд на стан сп`яніння, однак він повідомив, що нікуди не їхав, та написав про це у поясненнях у протоколі. Після того, як поліцейські, склавши протокол, поїхали, десь за 30 хв відтоді зустрівся з швагром, який забрав їх та скутер.

Вказав також, що раніше уже притягувався до відповідальності за ст.130 КУпАП, після цього більше не вживає алкоголь, коли за кермом. Крім того, був з дитиною, не міг б таке допустити.

Постановою від 17.09.2025 залучено ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області для участі в якості сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Представник ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області у судове засідання 08.10.2025 не з`явився; заяв, клопотань до суду не надходило.

Заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу на таке.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Згідно з ч.2-3 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозиція ч.1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП, огляду на стан сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено у п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого.

Також, у постанові Верховного Суду у справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Отже, сам по собі факт перебування у стані алкогольного сп`яніння особи, або відома від огляду на стан сп`яніння, не є визначальним для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП.

Суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Отже, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції подано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 437972 від 29.08.2025 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого огляд не проводився;

- матеріали відеозапису.

Із даних відеозапису встановлено, що під час того, як працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , він стояв на узбіччі біля мопеда (щось у ньому переглядаючи), який перебував у нерухомому стані, далі біля огорожі стояв хлопчик (відеофайл під назвою «0000000__0010» 00:01-00:05 сек.).

Інспектор поліції запитав ОСОБА_1 , чи той вживав алкогольні напої, на що останній відповів, що не вживав (відео файл під назвою «0000000__0010» 01:11-01:13 сек.).

Інспектор, звернувши увагу на ознаки вживання алкоголю, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 відмовився, як і відмовився після цього на пропозицію пройти такий огляд у медичному закладі.

Водночас, ОСОБА_1 при цьому зазначив, що він ж не їхав нікуди (відео файл під назвою «0000000__0010», 06:13 сек.).

Також після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було запропоновано було надати пояснення, на що ОСОБА_1 пояснив, що він не їхав, те ж саме він зазначив, у протоколі, у відповідній графі.

Тобто, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки цього транспортного засобу з наданого відеозапису не вбачається. Жодних ознак руху та зупинки на відеозаписі не зафіксовано.

Отже, задокументовані на відеозаписі події не узгоджуються з обставинами, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки транспортний засіб не рухався та ОСОБА_1 не перебував за кермом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

За таких обставин, будь-яких доказів, які б підтверджували факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд також під час перегляду відеозапису звернув увагу на те, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції пропонував «якось домовитись», та у відповідь був попереджений про кримінальну відповідальність за такі наміри/дії.

З огляду на таку поведінку ОСОБА_1 , судом було задано останньому запитання з приводу мотивів та причин такої.

ОСОБА_1 пояснив, що не хотів цих протоколів, цих проблем, з ним була дитина, не хотів, щоб вона переживала, хотів швидше спокою, оскільки не так давно звільнився з військової служби (був у гарячих точках на Донеччині).

Про зазначення ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та важкі події він вказував і на відеозаписі (07:10-07:30, відео файл під назвою «0000000__0010»).

Суд враховує, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З урахуванням того, що суб`єктом відповідальності за ст.130 КУпАП виступає виключно водій транспортного засобу, суду слід встановити особу, яка керувала транспортним засобом на підставі доказів, наявних в матеріалах провадження, а не припущень, домислів, суджень, роздумів, уявлень.

За таких обставин, саме по собі звернення особи до працівника поліції з пропозицією «домовитись», що було проаналізовано вище, не може бути достатнім доказом керування ним транспортним засобом та правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед пропозицією працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, а отже знаходження поряд з транспортним засобом, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані/яка відмовилась від огляду, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи поряд з транспортним засобом не доводить факту керування транспортним засобом.

Отже, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які безперечно доводять винуватість особи у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху за обставин, які викладені у протоколі, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130, 247, 280, 284-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С. В. Васільєв