Справа № 141/392/25
Провадження № 33/801/992/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ліліцького Романа Володимировича на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 04 травня 2025 року о 17 год 19 хв по вул. Шевченка в с. Стрижаків водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Проводилась відеофіксація вказаної події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Рудника О. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 свою вину у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, оскільки не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Зі слів ОСОБА_1 , 04 травня 2025 року він перебував у своєму автомобілі «ДАФ-105» за адресою Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Стрижаків біля ставка, коли до нього під`їхав наряд патрульної поліції. Один із поліцейських підійшов до ОСОБА_1 і спитав чи немає в нього зброї. Інший поліцейський запитав чи готовий він проїхати до лікарні для проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на що останній погодився, тобто ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду. Після чого поліцейський пішов до патрульного автомобіля і щось вигукував, але ОСОБА_1 не чув що саме. ОСОБА_1 продовжував спілкуватись з першим поліцейським, після чого обидва поліцейські сіли у службовий автомобіль та поїхали, а ОСОБА_1 пішов до ставка. Викладене підтверджується, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 320170 від 04 травня 2025 року, у якому відсутні підписи ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про те, що такий протокол складався за його відсутності. Крім того, акт огляду та направлення на огляд складалися також у відсутності ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було правомірно зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки працівником поліції було сказано, що на спецлінію «102» зателефонувала особа та повідомила, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом, зі слів заявника, в стані сп`яніння, а також погрожує людям зброєю.

Однак, такий висновок суду є помилковим, оскільки ОСОБА_1 працівники поліції взагалі не зупиняли, а, як зазначалось вище, вже під`їхали до нього, коли він перебував в автомобілі біля ставка. Більше того, судом першої інстанції не перевірено наявність у працівників патрульної поліції, які нібито зупинили ОСОБА_1 , інформації, яка свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Однак працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту наявності такої інформації, тому усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги захисник Рудника О. В. зазначає, що у судовому засіданні 26 червня 2025 року ОСОБА_1 участі не брав, про розгляд справи не повідомлявся, копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції не отримував. На початку серпня 2025 року ОСОБА_1 побачив, що у застосунку «Дія» зникли його водійські права. 15 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката Ліліцького Р. В., у цей же день було підписано договір про надання правової допомоги № 15-08/2025-01. Через сайт Судової влади та ЄДРСР було з`ясовано, що постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року у справі № 141/392/25 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 15 серпня 2025 року через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС захисник подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 141/392/25 шляхом отримання доступу у підсистемі «Електронний суд» до матеріалів справи. 02 вересня 2025 адвокат отримав вказаний доступ до матеріалів справи, зокрема, і до повного тексту оскаржуваної постанови. Таким чином, апеляційна скарга подається протягом десяти днів після ознайомлення з повним текстом оскаржуваної постанови.

За вказаних обставин апеляційний суд з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 04 травня 2025 року серії ЕПР1 № 320170, 04 травня 2025 року о 17 год 19 хв по вул. Шевченка в с. Стрижаків водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Проводилась відеофіксація вказаної події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою від проходження огляду (а. с. 4).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 04 травня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «Оратівська ЦРЛ» (а. с. 5).

Відповідно до копії постанови від 04 травня 2025 року серії ЕНА № 4653726 на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 6).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з відеореєстратора службового поліцейського автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписі з відеореєстратора службового поліцейського автомобіля зафіксовано як автомобіль «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 , рухається на зустріч поліцейському автомобілю та зупиняється.

На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як о 17 год 18 хв працівники поліції підходять до автомобіля «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . Працівники поліції просять ОСОБА_1 вийти з автомобіля, запитують чи має він при собі зброю та просять її їм передати. О 17 год 20 хв ОСОБА_1 передає поліцейським пістолет та на їх вимогу пред`являє дозвіл на зброю. Поліцейські запитують чи має він набої до зброї, попереджають про відеофіксацію події, перевіряють документи.

О 17 год 30 хв поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. ОСОБА_1 просить вирішити питання. Після цього поліцейські ще декілька разів пропонують ОСОБА_1 пройти огляд, роз`яснюють про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди.

О 17 год 41 хв ОСОБА_1 зачиняє автомобіль «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомляє, що він поламався та самовільно залишає місце події. Працівники поліції роз`яснюють, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксований на відеозаписі. Окрім того факт керування автомобілем ОСОБА_1 жодним чином не заперечував.

Таким чином доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими, і відповідно суд не бере до уваги надану стороною захисту роздруківку тахографа із автомобіля «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 .

Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як місці зупинки, так і у медичному закладі, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такою можливістю не скористався, натомість пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду, а згодом самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу, що правомірно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи встановлене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення покарання та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції не спростовують.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ліліцького Романа Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук