Провадження № 3/592/2390/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Шияновська Т.В., з участю захисника Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

25.06.2025 о 23:45 в м. Суми по вул. 8-го Березня, 37 ОСОБА_1 керував т/з Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, проба позитивна 0,57 проміле, з результатом згоден.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Шевченко Д.С. провину ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні заперечив. Вказував, що матеріали справи не містять підтвердження законності підстав зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Наголошував, що порушено загальні положення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки огляд повинен проводитись ВСП, тому не дотримано спеціальної норми ст.266-1 КУпАП. Проведений працівником поліції огляд є незаконним, оскільки проведений неуповноваженою на те особою. Враховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, він є спеціальним суб`єктом, дії якого повинні бути кваліфіковані за спеціальною нормою ст. 172-20 КУпАП.

Працівником поліції не було повідомлено ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Був порушений порядок використання приладу Драгер та ОСОБА_1 не було роз`яснено даного порядку, не дотриманий температурний режим, у зв`язку з чим вважає результати тестування за допомогою газоаналізатора Драгер недійсними.

У протоколі особисті пояснення ОСОБА_1 викладені не за власною волею. Оскільки дійсно ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, хоча і розумів, що пропозиція такого огляду безпідставна, оскільки він не мав та не міг мати ознак сп`яніння. Після проведення огляду ОСОБА_1 не бажав погоджуватись з результатами такого огляду. Він боявся, що поліція повідомить про дану ситуацію його керівництво і у нього виникнуть проблеми по службі, тому він був вимушений діяти так, як говорили працівники поліції: тобто з усім погоджуватись та підписувати все, що вони йому надають, сподіваючись, що вони не будуть нікуди передавати ці відомості.

Також він не був відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки жодних документів про відсторонення від керування, матеріали справи не містять.

У разі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності захисник просив не позбавляти його права керування, застосувавши аналогію з кримінальним законодавством, вказавши, що особа є військовослужбовцем, водієм, і право керування йому потрібне безпосередньо для виконання ним своїх службових обов`язків.

Заслухавши доводи захисника Шевченка Д.С., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2025 року серії ЕПР1 № 372918;

- роздруківки приладу «Drager Alcotest 6810», відповідно якого рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 0,57 % проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого із результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився, про що ним проставлено особистий підпис;

- відеозаписів зі відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівників поліції вбачається, як 25.06.2025 близько 23:45 в м. Суми вул. 8-го Березня, працівниками поліції було зупинено автомобіль Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Водію ОСОБА_1 працівниками поліції було оголошено причину зупинки, а саме: рух під час комендантської години.

Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота).

Працівники поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився.

Результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці, становив 0,57 % проміле.

На запитання працівників поліції чи згоден водій з результатом проходження огляду з використанням спеціального технічного засобу, останній не надав однозначної відповіді.

Згодом, ОСОБА_1 погодився із результатом та останньому повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не висловлював.

Суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо незгоди ОСОБА_1 з причинами зупинки, то слід зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.

Окремо суд зауважує про те, що на долученому відеозаписі зафіксовано повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про причини зупинки, а саме керування транспортним засобом під час комендантської години.

За змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції.

Із долученого відеозапису, судом встановлено, що в працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлені йому ознаки. Тому, вимога поліцейського про проходження водієм відповідного огляду була законною, а доводи захисника у цій частині безпідставні.

Вказаним відеозаписом в повній мірі спростовуються доводи захисника, в частині не погодження ОСОБА_1 із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу та бажання останнього проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, пройшовши на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку не надавав однозначної відповіді, проте згодом погодився та проставив особистий підпис в роздруківки спеціального технічного засобу та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Таким чином, у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, із наявного відеозапису з нагрудних камер встановлено, що працівник поліції у присутності ОСОБА_1 зробив контрольний забір повітря, про що свідчить спеціальний звуковий сигнал приладу, що прослуховується на відеозаписі, та у відповідності до вимог закону роз`яснено ОСОБА_1 принцип та порядок проведення такої перевірки. Контрольний забір повітря, підтвердив справність приладу, що також не заперечувалося останнім.

Заявляючи клопотання про визнання вказаного відеозапису недопустимим доказом, захисник не вказує, що саме свідчить про те, що здійснений він був з порушенням ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чи «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чи «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» і не надає доказів на підтвердження того, що даний відеодоказ було спотворено, змонтовано чи сфальсифіковано, а тому підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні, як і підстави для призначення експертизи з технічного дослідження наявного в матеріалах даної справи відеозвукозапису.

Доводи захисника щодо не вручення працівниками поліції ОСОБА_1 копії акту огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не спростовують факту вчинення останнім правопорушення та не є обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.

Також суд визнає необґрунтованими доводи захисника про не відсторонення працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки даний факт спростовується також переглянутими відеозаписами, на яких чітко вбачається, що працівники патрульної поліції неодноразово повідомляли останнього про те, що він відсторонений від керуванням автомобілем. Окрім цього до матеріалів справи долучений рапорт працівника поліції в якому зазначено про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушення ПДР України.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи захисника про те, що під час проходження огляду ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення був оголошений сигнал «Повітряна тривога», оскільки, як вбачається з оглянутих відеозаписів, ОСОБА_1 не зауважував про наявність повітряної тривоги, не зазначав про необхідність переміщення його в укриття чи будь-які інші обставини з цього приводу. Крім того, чинним законодавством не встановлено обмежень виконання працівниками поліції свої службових повноважень під час сигналу «Повітряна тривога», а тому, вказані обставини не можна визнати підставою для визнання доказів по справі такими, що призвели до істотного порушення прав ОСОБА_1 .

Щодо доводів захисника про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 повинен проводитися відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП, у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, суд не бере до уваги з таких підстав.

Статтею 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.

Як було встановлено з досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 був зупинений в м. Суми, поза межами території будь-якої військової частини. У процесі спілкування з інспекторами поліції, водій не повідомляв останніх про виконання ним обов`язків військової служби.

Також з наявних в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та, як зазначає його захисник, працівники поліції з самого початку встановили, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ і, розуміючи необхідність повідомлення про випадок з військовослужбовцем до чергової частини з метою виклику ВСП у ЗСУ, не зробили цього, тим самим порушуючи порядок проведення огляду таких осіб, які мають спеціальний статус, що суперечить письмовим поясненням ОСОБА_1 , наданим до суду, де останній зазначив, що боявся, що поліція повідомить про дану ситуацію його керівництво і у нього виникнуть проблеми по службі.

Крім того суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо не роз`яснення ОСОБА_1 процедури проходження огляду шляхом продуття газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та недотримання інструкції з експлуатації приладу, що свідчить про недійсність результатів тестування. Зокрема, згідно з роздруківкою показників огляду останнє калібрування приладу проводилось 25.11.2024. З документів, наданих за клопотанням захисника на запит суду УПП в Сумській області, вбачається, що газоаналізатор Drager Alcotest 6810, ARАМ-2289, як засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ-8950:2019 Метрологія, пройшов необхідний сервіс, градуювання та повірку. Відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», яка є у відкритому доступі, відбір проби повітря, що видихає особа та результат тестування здійснюється даним приладом автоматично, у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Як вбачається із відеозапису подій, ОСОБА_1 було роз`яснено принцип дії приладу та процедуру проходження огляду за його допомогою, будь-яких порушень Інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування без будь-яких помилок, які у подальшому були роздруковані поліцейським.

При цьому суд вважає, що прилад «Alcotest Drager 6810» не є приладом по вимірюванню температури повітря. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. Таким чином, температура навколишнього середовища може не співпадати з показником температури приладу з наведених причин та жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про їх недійсність.

При вимірюванні приладом «Alcotest Drager 6810» він може показувати помилкове значення температури, якщо він зберігався у салоні автомобіля при іншій температурі та безпосередньо перед вимірюванням був перенесений назовні, що має місце на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Крім цього, Наказом Держлікслужби №1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року та, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Тобто, газоаналізатор має всі документи, передбачені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в частині, що не суперечить вимогам Закону, а відтак підстави для визнання результатів тестування за допомогою цього приладу недійсними відсутні.

Всі досліджені докази вказують, що водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу приладу «Alcotest Drager 6810», погодившись з його результатом.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та не доведення вини останнього у вчинені вказаного правопорушення, захисником не наведено і під час розгляду справи таких обставин судом встановлено не було.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням встановлених обставин справи та відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Щодо доводів про необхідність застосувати аналогію закону шляхом поширення дії ст.69 КК Україні на положення КУпАП та можливості призначення ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобам, суд враховує, що КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Наведений вище підхід відповідає п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.

А відповідно до вимог ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Ті обставини, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що йому це право зараз потрібно першочергово саме для несення військової служби, не можуть стати підставами для незастосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку, порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

У відповідності до ст.307, ч.2 ст.308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя Т.В. Шияновська