Справа № 155/1436/25 Провадження №33/802/660/25 Головуючий у 1 інстанції:Санакоєв Д. Т.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, в якого на утриманні дві неповнолітні дитини, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16.09.2025 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.08.2025 року о 11 годині 35 хвилин в селі Мислині, по вулиці Богдана Хмельницького, керував транспортним засобом Опель Зафіра з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, вираженим почервонінням шкіряного покриву обличчя та виражене тремтіння пальців рук. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу чи у лікувальному закладі, відмовився, порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що був зупинений працівниками поліції неправомірно, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його перебування у стані алкогольного сп`яніння, фактично такий огляд не проводився, а сама відмова від його проходження не може вважатися беззаперечним доказом вини.

Окрім того протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може слугувати доказом його вини, адже він складений з порушеннями, містить недостовірну інформацію та розбіжності, а підпис апелянта у згаданому документі не свідчить про визнання вини останнім.

Зазначає, що під час судового розгляду у місцевому суді не було враховано докази, подані ОСОБА_1 щодо наявного в нього захворювання, які свідчать про його тверезість, а саме судове рішення є неналежно оформленим, адже містить неточності та помилку у персональних даних учасника.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до диспозиції ст.130 КпАП України адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з вимогами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень згаданих статей КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432700 від 24.08.2025 року стосовно ОСОБА_1 (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.08.2025 року (а.с.4);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5559075 стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України (а.с.8);

- рапортом поліцейського від 24.08.2025 року (а.с.6);

- відеозаписом з боді-камер працівників поліції.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КпАП України, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Доводи апелянта про те, що він складений з порушеннями, адже містить розбіжності з постановою про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України, апеляційним судом не береться до уваги, адже жодним чином не впливають на суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин. Окрім того ОСОБА_1 був ознайомлений з вказаним протоколом, будь-яких зауважень до нього не подавав, ствердивши це своїм підписом. Сам підпис у протоколі про адміністративне правопорушення не свідчить про визнання вини особою, а підтверджує факт ознайомлення з ним та отримання відповідних копій.

Апеляційним судом також не беруться до уваги твердження ОСОБА_1 про безпідставну зупинку транспортного засобу під його керуванням, адже вони повністю спростовуються наявними матеріалами справи.

Причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення останнім п.2.3.в ПДР України, що підтверджується постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5559075 від 24.08.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України (а.с.5).

Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.

Згаданий відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Наданий відеозапис відображає подію адміністративного правопорушення та містить відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів, а проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом, і не залежить від причини зупинки транспортного засобу чи перебування його у хворобливому стані.

Посилання ОСОБА_1 на допущення помилки у тексті постанови місцевого суду, жодними чином не впливають на кваліфікацію дій апелянта і є підставою для виправлення описки, а не скасування судового рішення як незаконного.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.