Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/12959/25

Провадження № 33/4815/789/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Наконечної Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Наконечної Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) н.м.д.г., що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без конфіскації знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2025 року приблизно о 11 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Київська, 40, не будучи суб`єктом господарської діяльності, здійснювала перевезення пасажирів легковим автомобілем «Volkswagen golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 (громадянкою ОСОБА_1 здійснено перевезення пасажирів вартість послуги 100, 00 грн.).

В поданій апеляційній захисник Наконечна Д.О. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення не вчиняла та послуг з перевезення пасажирів (таксі) не надавала, а лише надала допомогу людям, які підійшли до неї та попросили підвезти у зв`язку з виникненням вдома пожежі, а 100 грн. дівчина залишила в автомобілі, коли виходила. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є належним і достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи і не викликали сумніви у суду. Наголошує, що диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, однак господарською діяльністю вважається будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах у разі, коли безпосередня участь особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою., проте матеріали справи не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в розумінні ст.42 ГК України.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника адвоката Наконечної Д.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 3840/ж12/17-00-07-05-24 від 17 квітня 2025 року вбачається, що 17 квітня 2025 року приблизно о 11 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Київська, 40, не будучи суб`єктом господарської діяльності, здійснювала перевезення пасажирів легковим автомобілем «Volkswagen golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 (громадянкою ОСОБА_1 здійснено перевезення пасажирів вартість послуги 100, 00 грн.).

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що він складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП України, з додержанням вимог передбачених ст.256 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.164 КУпАП України передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах.

Враховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме у здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суд не в повній мірі дотримався вимог ст.23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка є безробітною, має певні захворювання та перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується наданими до суду матеріалами справи поясненнями, наданими в суді, відсутність даних про її попереднє притягнення до адміністративної відповідальності, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, апеляційний суд доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності виховного впливу, поваги до правил співжиття в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Наконечної Д.О. задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович