Справа № 746/360/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року

Суддя Срібнянського районного суду Чернігівської області Нагорна Н.Г., при секретарі Сакун Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Срібне адміністративний матеріал, який надійшов з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Волочиського району Хмельницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2025 року до Срібнянського районного суду Чернігівської області з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшов адміністративний матеріал про порушення ОСОБА_1 частини першої статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789 04 липня 2025 року о 09 год. 38 хв. на дорозі Р-2530 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», модель «Actros», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить військовій частині, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду 1,16 % проміле. Особа ОСОБА_1 встановлена на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі ПДР). Відповідальність за вказане правопорушення передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 до розгляду призначався неодноразово. 25 липня та 19 серпня 2025 року розгляд було відкладено за заявою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з наміром залучити до участі у справі адвоката. 04 вересня 2025 року розгляд справи відкладено за заявою адвоката Нечая В.І., призначеного для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням адвоката станом на день слухання справи у відпустці. 18 вересня 2025 року справу було відкладено за клопотанням адвоката про виклик у судове засідання поліцейського, який склав протокол.

В судове засідання 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 не прибув у зв`язку з перебуванням на військовій службі.

У судове засідання прибув його представник адвокат Нечай В.І., який заявив клопотання про закриття провадження поро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частитною першою статті 130 КупАП відповідно до частини першої статті 247 КупАП. На обґрунтування своєї позиції вказав, що складений працівником поліції протокол від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789 як і інші матеріали адміністративного провадження не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, оскілки складений із порушенням вимог до складання протоколу, а додані до нього докази (чек газоаналізатора, направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння) здобуті з порушенням вимог закону.

Зокрема, у порушення статті 266-1 КУпАП, Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32 (далі Порядок № 32), для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не викликали посадову особу, уповноважену на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, або командира військової частини, в якій проходить службу солдат ОСОБА_1 , чи уповноважену ним особу, для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того адвокат вказує, що в протоколі не зазначено точне місце вчинення правопорушення, зазначено лише дорога Р-2530, якої, за твердженням адвоката Нечая В.І., взагалі не існує, що робить неможливим встановлення точного місця зупинки автомобіля і не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Зазначає, що працівники поліції порушили вимоги статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» безпідставно зупинивши керований ОСОБА_1 транспортний засіб, не повідомивши водієві про причину зупинки та законні підстави для перевірки документів.

Вказує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння також було проведено з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також адвокат Нечай В.І. наполягав на тому, що його підзахисний на момент його зупинки працівниками поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 380789 перебував на військовій службі, яку проходить в якості водія автомобільного взводу автомобільної роти батальйону логістики військової частини НОМЕР_3 , та перебував у відрядженні, про що повідомив працівників поліції. Під час зупинки поліцейськими керував автотранспортним засобом марки «Mersedes-Benz», модель «Actros», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить військовій частині НОМЕР_4 . На підтвердження своїх доводів надав суду копії посвідчення про відрядження та реєстраційного посвідчення вказаного автотранспортного засобу.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до преамбули Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (стаття 1 Закону № 3353-ХІІ).

Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (частини перша, друга, п`ята статті 14 Закону № 3353-ХІІ).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, допускається відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан наркотичного сп`яніння. Порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан наркотичного визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Так, Законом України від 13 грудня 2022 року № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», КУпАП доповнено спеціальною нормою статтею 266-1 «Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Тобто, направлення/огляд зазначених осіб на стан наркотичного сп`яніння має відбуватися лише у відповідності до цих положень Кодексу.

Так, згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою та восьмою статті 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані наркотичного сп`яніння та виконують обов`язки військової служби, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.

Під час проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок направлення військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На виконання вимог частини сьомої статті 266-1 КУпАП постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32 затверджено Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (далі Порядок № 32).

Так, відповідно до пункту 3 Порядку № 32 огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння).

Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Слід зазначити, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби унормовано положеннями Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення 04 липня 2025 року) початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у навчальну частину (центр) з територіального центру комплектування та соціальної підтримки (збірного пункту) - для громадян, направлених для проходження базової військової служби;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, для громадян України, які добровільно прибули до військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється (частина друга статті 24 Закону № 2232-XII).

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина третя статті 24 Закону № 2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Положеннями статті 62 Конституції України унормовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Частинами першою, другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (статті 280 КУпАП).

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби, а його огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено та направлення на такий огляд до медичного закладу ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, у зв`язку з чим суд констатує, що огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння проведений із істотним порушенням Порядку № 32 та вимог статті 266-1 КУпАП.

Як видно з долученого до адміністративного матеріалу диска із записом відеофіксації, здійсненої працівником поліції, ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що є військовослужбовцем та перебуває у службовому відрядженні, автомобіль, яким він керував, рахується за військовою частиною, тобто під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння посадовим особам національної поліції було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем та перебуває у відрядженні.

Відтак, додані до протоколу докази (чек газоаналізатора Alcotest Drager 6820 від 04 липня 2025 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Так, матеріали про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП ґрунтуються на даних, що містяться, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення також не можна визнати належним та допустимим доказом, одержаними відповідно до вимог КУпАП, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, в протоколі повинно бути зазначено місце його складання.

Відповідно до протоколу від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789 04 липня 2025 року о 09 год. 38 хв. на дорозі Р-2530 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», модель «Actros», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить військовій частині, в стані алкогольного сп`яніння.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення: дорога Р 2530, а місцем складання протоколу: Чернігівська область, Прилуцький район, дорога Р 2530. У протоколі не зазначено на якому кілометрі вказаної автомобільної дороги було вчинено адміністративне правопорушення та складеного відповідний протокол, як відсутні і прив`язка до населеного пункту.

Як стверджував у судовому засіданні адвокат Нечай В.І., та було встановлено судом у нарадчій кімнаті шляхом отримання відомостей з відкритих джерел, з мережі «Інтернет», автомобільної дороги Р 2530, яка вказана у протоколі від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789, не існує.

Є автошлях Т 2530 (позначка Т дорога територіального значення, тоді як позначка Р дорога регіонального значення), це територіальна дорога у Чернігівській області яка проходить через Прилуки, Варву, Срібне та Обухове, а її загальна довжина становить 75,5 км.

Отже, посилання адвоката на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП заслуговують на увагу, та протокол від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789 не може бути визнаний судом належним доказом у справі.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватися у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним порушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (стаття 6 Закону України «Про Національну поліцію»). Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8 Закону України «Про Національну поліцію»).

04 липня 2025 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . Причину зупинки автомобіля працівники поліції не повідомили, чим порушили вимоги Закону України «Про Національну поліцію», оскільки існує встановлений перелік підстав та порядок зупинки транспортного засобу.

Частина перша статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупиняти транспортний засіб; кожна підстава потребує чіткої конкретизації. Узагальнені формулювання («перевірка», «профілактика», «на підставі закону») не відповідають вимогам цієї статті.

Відповідно до частини третьої цієї статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже, зупинивши транспортний засіб, поліцейський зобов`язаний повідомити водієві конкретну причину зупинки під час звернення до водія та зафіксувати її у матеріалах.

За статтею 251 КУпАП доказами можуть бути лише належні й допустимі відомості. Матеріали, отримані після незаконної зупинки (встановлення особи, огляди, пояснення, протоколи тощо), є похідними від первинного порушення і підлягають визнанню недопустимими (підхід ЄСПЛ щодо необхідності та пропорційності втручання і доктрини «плодів отруйного дерева»).

Будь-які сумніви щодо наявності законних підстав зупинки та способу одержання доказів тлумачаться на користь особи, яку притягують до відповідальності (конституційний принцип презумпції невинуватості).

В матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про підстави зупинки транспортного засобу, яким він керував. Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення водієм, таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Суд наголошує, що зупинка транспортного засобу без наявних законних підстав є незаконною.

Так, у Постанові Верхового Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 зазначено, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

А отже і всі докази, отримані після незаконної зупинки, не можуть вважатися допустимими.

Аналогічну позицію висловив Чернігівський апеляційний суд у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 751/8943/23, зазначивши, що відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу є порушенням, яке тягне за собою недопустимість усіх подальших дій поліцейських та зібраних доказів.

Оскільки матеріали справи не містять доказів правомірності зупинки водія, суд доходить висновку, що така зупинка водія була поза межами правового поля, а тому суд вимушений погодитись з доводами представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про безпідставність такої зупинки, що є підставою, в силу правового принципу «плодів отруєного дерева», вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі, процедуру огляду водія, неправомірними, а здобуті дані недопустимими доказами.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева», будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Означених висновків суду матеріали справи не спростовують.

Викликана судом за клопотанням адвоката Нечая В.І. інспектор ВП №1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Сиволожська Ю.О., яка склала протокол про адміністративне правопорушення від 04 липня 2025 року серії ЕПР1 № 380789, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 247 КупАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (стаття 283 КУпАП).

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виносить постанову про закриття справи.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись частиною першої статті 130, частиною першою статті 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.Г. Нагорна