КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/5087/2025
ПОСТАНОВА

8 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

18 серпня 2025 року ОСОБА_1 направив на поштову адресу Шевченківського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на вказану постанову судді.

Матеріали справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Київського апеляційного суду 6 жовтня 2025 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що оскаржувану постанову він не отримував та не ознайомлений з матеріалами справи, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно, про вказану постанову він дізнався лише 11 серпня 2025 року.

Також ОСОБА_1 зазначає, що 25 червня 2025 року він з`явився до приміщення Шевченківського районного суду міста Києва для відкладення розгляду справи, після цього йому повідомили, що розгляд справи буде відкладений та наступна дата буде відома пізніше. Станом на 16 липня 2025 року на веб-порталі «Судова влада України» була інформація про те, що судовий розгляд було призначено на 25 червня 2025 року о 9 год. 30 хв., однак подальший рух по справі відсутній, відсутня інформація про наступне судове засідання по справі або ж інформація про прийняття рішення.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді від 25 червня 2025 року закінчився 7 липня 2025 року, враховуючи вихідні дні.

За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні 25 червня 2025 року та надав пояснення по суті протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, що спростовує посилання ОСОБА_1 , що він не приймав участі у судовому засіданні.

Отже, ОСОБА_1 був обізнані про постанову судді за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та строк оскарження постанови судді.

Твердження ОСОБА_1 , що він 25 червня 2025 року з`явився до суду для відкладення розгляду справи, належними доказами не підтверджені, оскільки матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Доводи ОСОБА_1 , що він не отримував копію постанови, не є обставиною, яка б свідчила про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі.

Крім того, ОСОБА_1 був обізнаний про судове рішення, оскільки він приймав участь у судовому засіданні, та не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у строки, визначені Законом.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова судді оприлюднена в реєстрі 29 липня 2025 року, що також спростовує твердження ОСОБА_1 про неможливість ознайомитися з текстом постанови.

За таких обставин, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасну подачу ОСОБА_1 до суду апеляційної скарги, а також не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, тому не вбачаю підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 25 червня 2025 року.

Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

постановив:

відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт