КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сациком Романом Васильовичем на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2025 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с. 37-40).

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сацик Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції було відмовлено ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан сп`яніння із забором біологічних зразків (сечі та крові), чим порушено порядок, передбачений ст. 266 КУпАП та п. 7 Інструкції № 1452/735.

Вказує, що огляд у медичному закладі було проведено з порушенням вимог, оскільки лікар-нарколог під час використання приладу «Драгер» не одягнув одноразові рукавички та не продемонстрував перевірку герметичності упаковки мундштука. При цьому, результат огляду не було внесено до жодних процесуальних документів, що порушує порядок фіксації результатів та ставить під сумнів достовірність усього медичного огляду.

Посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував пояснення ОСОБА_1 щодо застосування ополіскувача ротової порожнини «Лістерин», що містить спирт у своєму складі, за призначення лікаря-стоматолога, а відтак могло впливати на результат приладу «Драгер», оскільки зупинка транспортного засобу відбулась у ранковий час.

Вважає, що діючим порядком та інструкцією не встановлено імперативного та виключного обов`язку особи проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі виключно за допомогою технічного приладу, оскільки законодавство не містить заборони щодо проходження такого огляду шляхом відібрання зразків для дослідження крові. Ненадання ОСОБА_1 можливості пройти лабораторне дослідження крові на вміст алкоголю свідчить про істотне процесуальне порушення.

Посилається на грубе процесуальне порушення працівників поліції щодо не роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а огляд мав здійснюватися в порядку ст. 266-1 КУпАП, відтак недотримання процедури огляду відносно ОСОБА_1 є підставою для визнання проведеного огляду недійсним на підставі ч. 9 ст. 266-1 КУпАП.

Наголошує на тому, що ухвалюючи рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не врахував, що останній є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині, а наявність водійського посвідчення для нього є не лише особистим правом, а й важливою та необхідною умовою належного виконання службових обов`язків.

Вважає, що суд безпідставною відмовив у клопотанні про об`єднання справ відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оскільки вони стосуються однієї події, досліджують однакові докази та перебувають у безпосередньому причинному зв`язку, що призвело до порушення принципів процесуальної економії, повноти та всебічності розгляду справи (а.с. 42-50).

ОСОБА_1 та його захисник Сацик Р.В. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.07.2025 о 09 год. 38 хв. в місті Києві по Бориспільському шосе на блок-посту КП503 було зупинено транспортний засіб Mazda CX-5, який керував ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку в лікаря нарколога в КНЛ КМКНЛ «Соціотерапія» в місті Києві по вул. Чорних Запорожців, 20, що підтверджується висновком лікаря-нарколога 003132, чим порушив вимоги пункту 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до вимог указаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписав протокол, зокрема його підпис міститься у графі про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків працівниками поліції.

При цьому, протокол не містить будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі також відсутні.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції № 1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

Згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови наголошує на тому, що огляд проведений лікарем-наркологом в КНЛ КМКНЛ «Соціотерапія» є недійсним, оскільки його проведено з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП.

Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що в справі відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу виконував обов`язки військової служби. Крім того, як встановив суд першої інстанції з пояснень ОСОБА_1 , останній на момент вчинення правопорушення перебував у відпустці для проходження лікування.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанцій, з огляду на наступне.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

У статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень.

Так, відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

За змістом статті 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення судам слід з`ясовувати: чи має особа статус військовослужбовця та чи виконує обов`язки військової служби, а відтак перевіряти дотримання порядку проведення огляду військовослужбовця.

Так, відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено на блокпосту під час керування транспортним засобом, що належить фізичній особі та одягненого у цивільний одяг. В розмові з працівниками поліції останній повідомив, що є військовослужбовцем, однак перебуває у відпустці. Зазначене підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок, що огляд особи, передбачений частиною 2 статті 266 КУпАП визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення статті 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців, тому при проведенні огляду військовослужбовця, як водія, таку процедуру проводить поліція, а у випадку проведення огляду військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби - такий огляд проводить військова служба правопорядку.

Таким чином, під час процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , як водія, представники військової служби правопорядку не повинні були запрошуватись.

В той же час, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як водій Збройних Сил України або інших військових формувань, а також не містять жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною і про те, що 06.07.2025 ОСОБА_1 , керуючи зазначеним у протоколі транспортним засобом, виконував обов`язки військової служби, щоб б вказувало працівникам поліції в момент зупинки транспортного засобу на необхідність залучити посадових осіб Військової служби правопорядку у Збройних Силах України для проведення огляду.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок № 1103).

Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (п. 2 Порядку № 1103).

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 3 Порядку № 1103).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 Порядку № 1103).

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ (п. 13 Порядку № 1103).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (тут і далі у редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення; далі - Інструкція).

Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур (п. 2 Інструкції № 1452/735).

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п. 2 Інструкції № 1452/735).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 14-16 Інструкції № 1452/735).

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п.19 Розділ 2 Інструкції).

Як убачається із висновку з КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 003132 від 06.07.2025, ОСОБА_1 06.07.2025 о 10 год. 25 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння - 0,57 ‰.

При цьому, як встановлено апеляційним судом із наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 під час проведення огляду зауважень до його проведення не заявляв, незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння не висловлював.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було відмовлено ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан сп`яніння із забором біологічних зразків (сечі та крові), чим порушено порядок, передбачений ст. 266 КУпАП та п. 7 Інструкції № 1452/735, а ненадання ОСОБА_1 можливості пройти лабораторне дослідження крові на вміст алкоголю свідчить про істотне процесуальне порушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки лабораторне дослідження, в силу п. 6 Інструкції № 1452/735, є обов`язковим на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Варто зауважити, що п. 8 Інструкції № 1452/735 дозволяє використовувати для проведення огляду спеціальні технічні засоби, яким у даному випадку є газоаналізатор Drager Alcotest 6820.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння був проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735.

Посилання апелянта на те, що результат огляду не було внесено до жодних процесуальних документів, що порушує порядок фіксації результатів та ставить під сумнів достовірність усього медичного огляду є необґрунтованими, оскільки в матеріалах наявний висновок, складений за результатами проведення огляду, а також акт медичного огляду та витяг з журналу реєстрації медичних оглядів осіб щодо ОСОБА_1 , де зазначені усі відомості щодо проведеного огляду, які у сукупності дають можливість встановити істотні обставини у справі та які сумніву в апеляційного суду не викликають.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 використовував за призначенням лікаря-стоматолога ополіскувач ротової порожнини «Лістерин», який містить у складі спирт, що могло вплинути на результати огляду, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , користуючись засобом для порожнини рота та будучи обізнаним про наявність спирту у такій рідині, на власний ризик здійснював керування транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність у відповідності до чинних законів України.

Окрім цього, не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині, а наявність водійського посвідчення для нього є не лише особистим правом, а й важливою та необхідною умовою належного виконання службових обов`язків, оскільки у силу ч. 4 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись лише до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю.

Більш того, такі твердження сторони захисту суперечать нормам КУпАП та не узгоджуються з діючою редакцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою імперативно та безальтернативно встановлено, що порушення, викладені у диспозиції статті, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також, обґрунтованим є висновок суду щодо відсутності підстав для об`єднання справ відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки протоколи про адміністративне правопорушення складені щодо різних осіб та у них зазначена різна об`єктивна сторона правопорушення, яка не вимагає спільного розгляду справ про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є доведеною поза розумним сумнівом.

При цьому, докази, покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сациком Романом Васильовичем - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук