П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2025 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 15 липня 2025 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини, а саме: словесні образи, чим завдав психологічної шкоди потерпілій, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що з дружиною вони розлучилися і на даний час вирішується питання про розподіл майна. 15.07.2025 року він приїхав на склад, де він з колишньою дружиною працює, щоб взяти пилку. ОСОБА_2 почала кричати, вчинила сварку, він поїхав зі складу, але потім повернувся і виявив на місці працівників поліції, яких викликала ОСОБА_2 . Він пояснював працівникам поліції, що не ображав останню, але його ніхто не слухав і працівники поліції склали відносно нього протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з яким він був не згоден. Категорично ствердив, що не ображав ОСОБА_2 , а також не вчиняв фізичне насильство.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що 15.07.2025 року до неї на роботу приїхав колишній чоловік ОСОБА_1 , який повідомив, що звернувся до суду з позовом про розподіл майна, почав її ображати. Так як навколо було багато працівників вони з ОСОБА_1 спустилися до складського приміщення, щоб люди не чули образ в її бік. В складському приміщенні ОСОБА_1 продовжував її ображати, наніс удари, вона вибігла з приміщення, була вся в крові, викликала працівників поліції. Зверталася до лікаря за медичною допомогою. Чому працівники поліції не зазначили в протоколі про фізичне насильство тв спричинення їй тілесних ушкоджень їй не відомо. Вона писала в поліцію заяву про фізичне насильство, однак така заява в татеріалах справи відсутня. Чому працівники поліції не опитали свідків їй також не відомо. Вона не зверталася до працівників поліції з питанням відсутності в матеріалах справи письмової заяви та показів свідків. Незаконні, на її думку, дії працівників поліції, вона не оскаржувала. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію вона підписувала, але не читала.

Предстанвик ОСОБА_2 адвокат Дейнека С.Л. в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як останній 15.07.2025 року вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_2 .

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

В судовому засіданні досліджено надану представником ОСОБА_2 фотокартку пальців рук.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , позицію адвоката Дейнеки С.Л., дослідивши протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, форму оцінки ризиків, згідно з якою уповноваженим працівником поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 , як низький, роз`яснення ОСОБА_2 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», суд дійшов наступного висновку.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під домашнім насильством психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, належить вважати лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою психологічне насильство. Вони утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Конфліктна ситуація без доказів завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП - завдання шкоди в цьому випадку - обов`язкова ознака об`єктивної сторони проступку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини, словесно ображав її, чим завдав психологічної шкоди.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відсутні відеозаписи з бодікамер працівників поліції.

Крім того, допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснили, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї фізичне насильство, однак як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, в даному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 матеріальної шкоди завдано протиправними діями не заподіяно, фізичне насильство не застосовувалося, тілесних ушкоджень не заподіяно, що очевидців вчинення кримінального правопорушення не було. Даний протокол підписаний ОСОБА_2 , що не заперечувала остання в судовому засіданні.

Надана представником ОСОБА_2 адвокатом Дейнекою С.Л. фотокартка з пошкодженими пальцями рук є недопустимими доказами, оскільки на даній фотокартці відсутня дата коли вона зроблена, крім того на даній фотокартці вбачається тільки пальців рук без особи. Також, слід зазначити, що згідно протоколу ОСОБА_1 не інкримінується вчинення фізичного насильства чи спричинення тілесних ушкоджень, а матеріали справи, які подані до суду свідчать про протилежне - тілесних ушкоджень не заподіяно.

При цьому суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кобець проти України" 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Typeччини"(Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому відповідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупність вказаних обставин не дає можливості судді зробити висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 а саме висловлення словесних обрах в бік потерпілої особи.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 221, 247, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО