Справа № 448/1128/25 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю. В.
Провадження № 33/811/1197/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 10 липня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 10 липня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 23.06.2025 о 16:32 год. у с. Мистичі на вул. Центральній,1, Яворівського району Львівської області керував т/з марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Бойко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт звертає увагу, що з матеріалів справи, зокрема з відеозапису вбачається, що автомобіль стояв припаркований і він ним не керував.

Стверджує, що від поїздки у медичний заклад він не відмовлявся, оскільки йому ніхто цього не пропонував та направлення не давав.

На думку ОСОБА_1 , рапорт поліцейського не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього, зазначає, що працівниками поліції не вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2025 року серії ЕПР1 № 370707 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у зв`язку з наявними у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка вимова) було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 під відеозапис від огляду відмовився (а.с7);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.06.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду у медичному закладі (а.с. 8);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5052429 від 23.06.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.9);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано як на вимогу поліцейського про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2025 року серії ЕПР1 № 298645 вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка вимова. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що працівник поліції вправі самостійно на власний розсуд вирішувати про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та приймати рішення щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо твердження апелянта про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі спростовуються матеріалами справи, зокрема долученим до матеріалів відеозаписом, з якого вбачається, що 23.06.2025 транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 призупинився безпосередньо на перехресті, у зв`язку з чим працівники поліції під`їхали до такого транспортного засобу. У ході спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 визнав, що порушив правила зупинки транспортного засобу, вибачився та пообіцяв надалі таких дійне вчиняти. Працівниками поліції водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу. Водій спочатку погодився на проведення огляду, однак у подальшому висловився нецензурною лексикою на адресу працівників поліції, заявив, що можуть писати у протоколі, що хочуть, після чого відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Drager», аргументуючи це принциповою позицією. Поліцейські запропонували водієві пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте водій відмовився й від проходження медичного огляду в лікарні. У ході спілкування водій спочатку пояснював, що не вживав алкогольних напоїв, а лише пив напій «Pepsi», однак пізніше зазначив, що вживав напій «ром-кола»,який є слабоалкогольний.

Що стосується покликання на порушення права на захист ОСОБА_1 , а саме, що поліцейськими не вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки нормами чинного КУпАП не передбачено обов`язкової присутності захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що проходження огляду на стан сп`яніння чітко окреслене процесуальними строками такий огляд має бути проведений протягом двох годин з моменту виявлення у водія ознак сп`яніння. Наведене позбавляє поліцейських можливості негайно залучити захисника з центру безоплатної правової допомоги, адже це потребує певного періоду часу. Особа може залучити собі адвоката самостійно, однак ОСОБА_1 цього не зробив.

Що стосується доводів апелянта про те, що рапорт поліцейського є неналежним доказом, апеляційний суд звертає увагу, що такий у матеріалах справи відсутній.

Інші доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 10 липня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА