Справа № 515/1251/25
Провадження № 3/515/1602/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 06 квітня 2023 року Органом 5146,

за ч.1, ч.2 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 422275, ОСОБА_1 13 серпня 2025 року о 19 годині 45 хвилин по вул. Василя Тура, буд. 13, в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував мотоциклом марки «LF150-2E» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 422290, ОСОБА_1 13 серпня 2025 року о 19 годині 45 хвилин по вул. Василя Тура, буд. 13, в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області керував мотоциклом марки «LF150-2E» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , без чинного страхового поліса, чим порушив вимоги п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Враховуючи, що до суду щодо ОСОБА_1 надійшли два протоколи про адміністративні правопорушення та заведено дві справи № 515/1251/25 (провадження №3/515/1602/25) та №515/1252/25 провадження (№ 3/515/1603/25), які на підставі ст.36 КУпАП підлягають об`єднанню в одне провадження під єдиним № 515/1251/25 (провадження №3/515/1602/25).

18 вересня 2025 року законним представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Бондаренко Т.В. подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, ч.2 ст.126 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу, яке обґрунтоване тим, що працівником поліції не надано доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто наявність або відсутність посвідчення водія та страхового полісу. До протоколів долучено лише пояснення учасників ДТП та рапорт про подію. Крім того, в порушення ст.270 КУпАП, працівником поліції при складанні протоколу не залучено законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 , чим не забезпечив його право на захист. Також в порушення ст.256 КУпАП та положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції інспектор СРПП при складанні протоколів про адміністративні правопорушення не з`ясував та не навів докладних відомостей про неповнолітню особу, з вказівкою місця навчання, наявності самостійного заробітку, не вніс відомостей про законних представників неповнолітнього, не долучив пояснень батьків, з метою встановлення психофізіологічного стану неповнолітнього правопорушника, умов, в яких він проживає та вирішення питання про належне виконання батьками обов`язків з виховання своєї неповнолітньої дитини. Оскільки докази були здобуті працівниками поліції з порушенням вимог ст.ст. 245, 270 КУпАП вони є недопустимими (вх.№ 4847/25-Вх 18.09.2025).

У судове засідання ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження фактів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 126 КУпАП, надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 422275 від 13 серпня 2025 року; рапорт про надходження повідомлення на лінію 102 про вчинення ДТП 13 серпня 2025 року близько 19 години 58 хвилин по вул. В.Тура, буд.13, в м.Татарбунари біля магазину АТБ за участю автомобіля та мотоцикла; письмові пояснення ОСОБА_1 від 13 серпня 2025 року, допитаного у присутності законного представника ОСОБА_2 , де останній пояснив, що 13 серпня 2025 року він катався по м. Татарбунари на своєму мотоциклі та близько 20 години 00 хвилин, рухаючись у своїй полосі та під`їжджаючи до магазину АТБ зі швидкістю 40-50 км/год, побачив, що автомобіль, який рухався назустріч, зупинився біля його повороту. Він у свою чергу почав йому сигналити та моргати фарою, щоб він його побачив. Намагаючись уникнути зіткнення, в цей час автомобіль повертав та здійснив з ним зіткнення, впав з мотоциклу через декілька метрів від авта. Після чого приїхала швидка та забрала його до лікарні; письмові пояснення водія ОСОБА_3 від 18 серпня 2025 року, згідно з якими 13 серпня 2025 року від рухався на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21121» з державним номерним знаком НОМЕР_3 з с. Борисівка до м. Татарбунари, до магазину АТБ. Близько 19 години 45 хвилин він під`їжджав до магазину та призупинившись почав здійснювати поворот до прилеглої території біля магазину. В цей час незрозуміло звідки перед ним з`явився хлопець на мотоциклі, з яким він здійснив зіткнення. Останній проїхавши ще 10-15 метрів впав разом із мотоциклом. Вийшовши з авта, він підійшов до хлопця, який лежав не рухаючись поряд з мотоциклом. Була викликана карета швидкої допомоги.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, працівником поліції не додано до протоколу про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження наявності чи відсутності страхового полюсу. На підтвердження вини ОСОБА_1 інспектором СРПП надано лише письмові пояснення учасників ДТП та рапорт про надходження повідомлення на лінію 102.

При цьому, суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інших доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не надано.

За такого, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом за порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, особі яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом.

Разом з тим, суттю правопорушення у протоколі серії ЕПР1 № 422275 від 13 серпня 2025 року, вчиненого ОСОБА_1 , вказано як «водій транспортного засобу не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії», що підлягає правовій кваліфікації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В рішенні у справі «Абрамян проти росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні «Маліж проти Франції» від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.161 рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», заява №25).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Разом з тим, працівником поліції не додано до протоколу про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження отримання ОСОБА_4 посвідчення водія відповідної категорії.

За такого, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Хоча у КУпАП і відсутнє визначення поняття неповнолітні, але ст. 13 цього ж кодексу передбачає відповідальність неповнолітніх, до яких, як можна зрозуміти, відносять осіб віком від 16 до 18 років. Своєрідність неповнолітніх, як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у тому фізичному (календарному) віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.

Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП, що також відображено у ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, на час скоєння адміністративного правопорушення мав вік 16 років.

В порушення вимог ст. 270 КУпАП, поліцейський, встановивши що особа, яка вчинила адміністративні правопорушення, був неповнолітнім, не забезпечив участь його законного представника чи захисника, під час складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, хоча в цьому випадку зобов`язаний був такі дії вчинити, шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та/або його батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

За такого, протоколи про адміністративні правопорушення складено без дотримання вимог Закону, з порушенням прав неповнолітнього та за відсутності його законного представника.

При цьому, в матеріалах справи міститься відмітка про те, що письмові 13 серпня 2025 року у ОСОБА_1 відібрано в присутності законного представника ОСОБА_2 . Водночас, матеріалами справи особу законного представника не встановлено, як і не встановлено його батьківства щодо неповнолітньої дитини, відповідних документів на підтвердження цих обставин не долучено, зокрема копію паспорту особи (законного представника) та свідоцтва про народження дитини щодо якої складено протокол.

У той же час, пояснення від законного представника неповнолітнього щодо обставин адміністративних правопорушень не відібрано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.126 КУпАП.

Керуючись ст. 36, ч.1, ч.2 ст.126, п.1 ч.1 ст.247, ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення № 515/1251/25 (провадження №3/515/1602/25) та №515/1252/25 провадження (№ 3/515/1603/25) в одне провадження під єдиним № 515/1251/25 (провадження №3/515/1602/25).

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст.126 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя В.О. Луцюк