КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/12050/25

номер провадження: 33/824/4033/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бабікової Олени Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бабікової Олени Сергіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 30 червня 2025 року адвокат Бабікова О.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу направивши її засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Також 30 липня 2025 року адвокат Бабікова О.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Святошинського районного суду міста Києва, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також до даної апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши зміст вказаних вище апеляційних скарг апеляційний суд вважає за доцільне розглядати їх як одну, оскільки по змісту та суті вони є тотожними.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до відеозапису з нагрудних камер, наданого Управлінням патрульної поліції в місті Києві Департаментом патрульної поліції 477746, 472665, ОСОБА_1 дійсно було зупинено приблизно о 00 год 35 хв. 20 травня 2025 року у місті Києві по Кільцевій дорозі, 15-А. Однак на відеозаписі відсутня інформація про представлення сержанта поліції ОСОБА_2 та не вказано причини такої зупинки.

Вказує, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час не керував транспортним засобом, а перебував в салоні автомобіля.

Зазначає, що щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 надано пояснення, що у нього відсутня можливість здійснити такий огляд за браком часу, він погано себе почував, а також дуже хотів спати. Під тиском поліцейських, що також є на записі з нагрудних камер, ОСОБА_1 все ж таки відмовився від такого огляду, адже не згоден із припущеннями поліцейського. Також, якість відео з нагрудних камер поліцейського не дозволяє встановити неприродну блідість обличчя підзахисного.

Вважає, що у протоколі ОСОБА_1 не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я через те, що поспішає у службових справах. Посилання судді першої інстанції на зазначену у протоколі фразу «не було часу» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку. Відмова пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського не є адміністративним правопорушенням.

Крім того вказує, що після складання протоколу ОСОБА_1 самостійно добровільно пройшов медичний огляд, щодо наявного/відсутнього стану наркотичного та/або іншого сп`яніння, яким засвідчено відсутність наркотичних речовин та алкоголю в його крові. Отже, ОСОБА_1 протягом 2-х годин звернувся до закладу охорони здоров`я, а саме, до комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (далі - КНП «КМНКЛ «Соціотерапія») та отримав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002369 від 22 травня 2025 року, в якому зазначено, що 20 травня 2025 року о 03 год 25 хв. ОСОБА_1 самостійно по заяві звернувся до закладу охорони здоров`я для проходження обстежень, зазначених у висновку, та отримав заключення про відсутність ознак сп`яніння.

Разом з тим вказує, що порядок проходження огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння встановлений ст.266-1 КУпАП. Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Зазначений порядок в даному випадку дотриманий не був.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час судового засідання повідомлений апеляційним судом своєчасно, в установленому законом порядку. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бабікова О.С. вважала за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бабікової О.С., яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, й просила їх задовольнити, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного міста Києва від 19 червня 2025 року у справі щодо ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2025 року суддею Святошинського районного міста Києва винесено оскаржувану постанову (а.с.17-20).

Не погоджуючись із постановою судді Святошинського районного міста Києва від 19 червня 2025 року, 07 липня 2025 року адвокат Бабікова О.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, направивши її засобами поштового зв`язку безпосередньо до суду першої інстанції (а.с.22-45).

Постановою судді Київського апеляційного суду від 24 липня 2025 року апеляційну скаргу від 07 липня 2025 року адвоката Бабікової О.С., подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року, повернуто особі, яка її подала - адвокату Бабіковій О.С., оскільки нею не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.52-53).

31 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Бабікової О.С. від 30 червня 2025 року, яка нею була подана засобами поштового зв`язку безпосередньо до Київського апеляційного суду, проте дану апеляційну скаргу листом секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 11 липня 2025 року повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ст.294 КУпАП.

Крім того, 07 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Бабікової О.С. від 30 липня 2025 року, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оскільки апеляційні скарги адвоката Бабікової О.С. від 30 червня 2025 року та від 30 липня 2025 року по суті є тотожними, то їх слід розглядати їх як одну. При цьому, враховуючи, що апеляційна скарга адвоката Бабікової О.С. від 30 червня 2025 року подана в межах строку встановленого ст.294 КУпАП для оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року, з урахуванням вихідних днів, то заявлене клопотання адвоката Бабікової О.С. від 30 липня 2025 року про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає залишенню без розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №335879 від 20 травня 2025 року, згідно з яким 20 травня 2025 року об 00 год 35 хв. в місті Києві по вул. Кільцева Дорога, 15-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на нагрудні боді-камери 477746, 472665. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення за місцем зупинки. Чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. В протоколі ОСОБА_1 надав письмові пояснення, що він не згоден, не має часу на проходження лікаря в медичному закладі, так як він рухається по службових обов`язках (а.с.2);

письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 травня 2025 року, з якого слідує, що за результатом огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя (а.с.3);

відеозаписи з нагрудних камер поліцейських №477746, 472665 (а.с.5).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №335879 від 20 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний поліцейським, який його склав, та ОСОБА_1 .

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що 20 травня 2025 року об 00 год 40 хв. працівник поліції підійшов до автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , та запитав куди він прямує, на що ОСОБА_1 відповів «додому». Працівник поліції попросив ОСОБА_1 вийти з автомобіля, запитав чи є у нього зброя та попросив відкрити багажник. Потім працівник поліції здійснив перевірку реакції очей та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що ведеться повна фіксація події, представився, оголосив про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога (00 год 42 хв. відеозапису). О 00 год 44 хв. працівник поліції роз`яснив порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки, як у разі проходження огляду, так і у разі відмови від проходження огляду, на що ОСОБА_1 не погодився з виявленими ознаками сп`яніння та повідомив, що у нього не має на це часу, що це йому нічого не дасть, що він повертається з «бойовки» і післязавтра поїде назад. Разом з тим, ОСОБА_1 запитав у зв`язку з чим його зупинили, на що працівник поліції повідомив, що його було зупинено у зв`язку з тим, що він рухався у комендантську годину, але у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (00 год 50 хв. відеозапису). В подальшому ОСОБА_1 наголошував на тому, що у нього немає часу для проходження огляду, на що працівник поліції запитав чи відмовляється він від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відповів «да, я відмовляюсь» (00 год 51 хв. відеозапису). Надалі працівник поліції роз`яснив, що на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, і що у нього буде вилучено водійське посвідчення, після чого ОСОБА_1 виявив бажання проїхати до медичного закладу (00 год 53 хв. відеозапису).

У подальшому працівники поліції разом із ОСОБА_1 прибули до медичного закладу, де працівник поліції розпочав заповнення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Після заповнення направлення працівник поліції запитав у ОСОБА_1 «ви відмовляєтесь?», на що ОСОБА_1 відповів «да, немає часу» (01 год 03 хв. відеозапису). Працівник поліції уточнив у ОСОБА_1 чи розуміє він, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів, що оскаржить його.

Вказаний вище відеозапис є передбаченим ст.251 КУпАП належним засобом доказування, який був оцінений судом у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та є достатнім для висновку у поза розумний сумнів, що 20 травня 2025 року об 00 год 35 хв. в місті Києві по вул. Кільцева Дорога, 15-А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Jeep», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився на нагрудні боді-камери 477746, 472665.

За таких обставин, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського відсутня інформація, яка свідчить про представлення сержанта поліції ОСОБА_2 та не вказано причини такої зупинки, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже обставини законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, із наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що працівник поліції ОСОБА_2 представився (00 год 42 хв. відеозапису), та в подальшому на запитання ОСОБА_1 повідомив, що його було зупинено у зв`язку з тим, що він рухався у комендантську годину (00 год 50 хв. відеозапису).

Твердження в апеляційній скарзі про те, що якість відеозапису з нагрудної камери поліцейського не дозволяє встановити неприродну блідість обличчя підзахисного, відхиляються апеляційним судом, оскільки обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин імперативно передбачений пунктом 2.5 ПДР.

При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння незалежно від причин зупинки.

При цьому, всупереч твердженням в апеляційній скарзі, працівниками поліції в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 20 травня 2025 року зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вивченням відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час не керував транспортним засобом, а перебував в салоні автомобіля, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, оскільки в наданому відеозаписі відображені події, які відбувалися 20 травня 2025 року за участю ОСОБА_1 та є достатніми для висновку про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що їхав додому та цікавився причиною зупинки його транспортного засобу.

Тому заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд оцінює критично, вважає їх маніпулятивними та спрямованими на його бажання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Більше того, апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та те, що працівниками поліції не вказано причини його зупинки, є взаємовиключними.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у випадку незгоди з діями працівників поліції, ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити їх дії у встановленому законом порядку.

Оцінюючи доводи про те, що ОСОБА_1 самостійно добровільно пройшов медичний огляд, щодо наявного/відсутнього стану наркотичного та/або іншого сп`яніння, яким засвідчено відсутність наркотичних речовин та алкоголю в його крові, отже, ОСОБА_1 протягом 2-х годин звернувся до закладу охорони здоров`я, а саме КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та отримав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002369 від 22 травня 2025 року, в якому зазначено, що 20 травня 2025 року о 03 год 25 хв. ОСОБА_1 самостійно по заяві звернувся до закладу охорони здоров`я для проходження обстежень, зазначених у висновку та отримав заключення про відсутність ознак сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки норма ст.130 КУпАП та положення Інструкції №1452/735 не містять виключень, які б дозволяли водію відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності підстав для проведення такого огляду, а тому відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за будь-яких обставин тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більше того, переглянутий відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції доводить, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння була усвідомленою.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 02 червня 2007 року, ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 у протоколі не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я через те, що поспішає у службових справах, а посилання судді першої інстанції на зазначену у протоколі фразу «не було часу» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку, є неспроможними, виходячи з такого.

По-перше, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку зафіксована на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських (01 год 03 хв. відеозапису).

По-друге, суддею першої інстанції також встановлено, що факт відмови ОСОБА_1 зафіксований у відеозаписі з нагрудної відеокамери.

По-третє, як зазначалось вище, норма ст.130 КУпАП та положення Інструкції №1452/735 не містять виключень, які б дозволяли водію відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності підстав для проведення такого огляду, а тому відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за будь-яких обставин тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що порядок проходження огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння встановлений ст.266-1 КУпАП, проте зазначений порядок в даному випадку дотриманий не був, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У даній справі встановлено, що 20 травня 2025 року об 00 год 35 хв. в місті Києві по вул. Кільцева Дорога, 15-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep», номерний знак НОМЕР_1 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Також, в матеріалах справи не міститься відповідних документів про те, що ОСОБА_1 на час зупинки автомобіля під його керуванням виконував обов`язки військової служби.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Апеляційний суд зазначає, що даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводять працівники поліції. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань.

У даному випадку ОСОБА_1 не керував військовим транспортним засобом, а керував транспортним засобом «Jeep», номерний знак НОМЕР_1 , не під час виконання військової служби, а тому на підставі п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, якою передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КУпАП), працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Бабікової О.С., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Бабікової Олени Сергіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов