ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2573/25 Справа № 932/7036/25 Суддя у 1-й інстанції - Рибкін О. А. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Сербіній І.В., за участю захисника Приступка С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Приступка С.Д. на постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 25 квітня 2025 року о 13 год. 30 хв. у м.Костянтинівка на автошляху Н20 Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 32 км водій ОСОБА_1 керував мопедом Storm 50, не зареєстрований, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Приступко С.Д. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вона ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який по суті є актом фіксації, та на відеозаписі, допустимість якого викликає обґрунтовані сумніви, оскільки він не є безперервним, не містить фіксації всіх обставин події, а також містить невірну позначку дати та часу. Зазначає, що суд не надав мотивованої оцінки доводам сторони захисту та залишив поза увагою, обставини, які спростовують висновки про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує на відсутність доказів здійснення законної зупинки транспортного засобу внаслідок чого, вимога проходження огляду на стан сп`яніння була незаконною, та ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати всі наступні вимоги, а отже складені процесуальні документи не є належними та допустимими доказами вини. Зауважує про відсутність необхідності врахування пояснень ОСОБА_1 при наданні оцінки всіх обставин справи в їх сукупності, оскільки вони не відповідали його позиції під час розгляду справи та за своїм змістом суперечать його інтересам. Звертає увагу на недопустимість та недостовірність доказів у вигляді пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказує на відсутність необхідності оформлення направлення на огляд. Зазначає, що рапорт працівника поліції є необ`єктивним доказом, оскільки складений особою, яка виконує функції нагляду і контролю за безпекою дорожнього руху.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311433 від 25.04.2025 року, згідно якого 25 квітня 2025 року о 13:30:00 в м.Костянтинівка на автошляху Н20 Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 32 км водій ОСОБА_1 керував мопедом Storm 50, не зареєстрований, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від продуття газоаналізатора alkotest Drager 6810 на місці зупинки та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 мопедом Storm 50 та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі.

Рапортом працівника поліції від 25.04.2025 року, згідно якого 25.04.2025 року на БП «Костянтинівка» П-010 було зупинено т/з VIPER STORM без номерного знака під керуванням ОСОБА_1 , який керував в стані алкогольного сп`яніння, дану подію зареєстровано на лінію 102 та складено адміністративний матеріал.

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4580864 від 25.04.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук) не проводився.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими їх було запрошено співробітниками поліції у якості понятих і у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 згідно яких, він був зупинений працівником поліції за порушення ПДР, а саме за ч. 5 ст. 121 КУПАП був захисного шолому. В ході бесіди працівники поліції повідомили, що у нього є ознаки алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, та запропонували йому «продути» прилад газоналізатор Alcotest 6810 «Драгер» на що він відмовився, після чого працівник поліції запропонував йому проїхати у медичний заклад для проходження медичного огляду на стан сп?яніння, на що він також відмовився, оскільки вчора ввечері 24 квітня 2025 року пив пиво.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис не є безперервним, що суперечить вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису» затверджену наказом МВС № 1026 від 18.12.2018р., тому не може бути визнаний доказом у справі, на увагу на заслуговують з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 вказаної Інструкції, як наголошено в апеляційній скарзі, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вказана вимога передбачає саме ведення безперервного запису, а не долучення такого відеозапису до матеріалів справи. Є логічним, що у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП інтерес представляє певний проміжок часу з відображенням фактичних обставин справи, та також є логічним недоцільне дослідження судом всього часу несення чергування працівниками поліції від початку увімкнення відеореєстратора до завершення чергування, коли мова йде тільки про час огляду особи на стан сп`яніння.

На долученому до протоколу відеозапису зафіксовано факт керування ОСОБА_1 мопедом Storm 50 та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що фрагменти відеозапису містять дату фіксації події 01.11.2008 року, на увагу не заслуговують, оскільки при розгляді справи перевага надається змісту доказу та даний доказ суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі.

Відсутність на відеозапису дій працівників поліції спрямованих на виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає, оскільки виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.

Долучений до протоколу відеозапис дає всі підстави вважати, що наявні на ньому події зафіксовані саме 25.04.2025 року.

Посилання апелянта на безпідставність зупинки транспортного засобу працівниками поліції не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій серед іншого зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналогічні вимоги містяться у п.2.4 Правил дорожнього руху, який покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського зупинитися та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу може бути не тільки безпосереднє порушення водієм ПДР, а й наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.

Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту, що свідчить про законність такої зупинки.

Крім того, як зазначає сам ОСОБА_1 у своїх поясненнях його зупинили, за порушення п. 5 ч. 121 КУпАП оскільки він був без захисного шолому.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неприйняття судом обставин, які вказують на недопустимість та недостовірність доказів у вигляді пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 то апеляційний суд зазначає наступне.

Присутність свідків є необхідною у разі, якщо немає можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. У випадку зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 така можливість була реалізована працівниками поліції, оскільки при його огляді застосовувались технічні засоби відеозапису.

Матеріали вказаного відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищезазначене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність необхідності присутності свідків.

Крім того, ОСОБА_1 ставиться у провину не його перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а саме за відмову на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд, що встановлено приписами п.2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом на увагу не заслуговують, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Приступка С.Д. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя