Справа № 438/1093/25 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А. Т.
Провадження № 33/811/1411/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції, з участю адвоката Югова Сергія Анатолійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориславського міського суду Львівської області від 12 вересня 2025 року,

встановив:

постановою Бориславського міського суду Львівської області від 12 вересня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до постанови, 13 липня 2025 року о 09 год 51 хв у м.Бориславі по вул. Івасюка, 30, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Opel Omega» державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 в найближчому закладі у встановленому порядку - відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 390127 від 13 липня 2025 року.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, представник ОСОБА_2 адвокат Югов С.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову постанову Бориславського міського суду Львівської області від 12 вересня 2025 року,

та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Судове засідання провести у режимі відео конференції.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що мало місце порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому огляд вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія і акт огляду недопустимими доказами вини ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що із відеозаписів встановлено відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Пропозиція поліцейських пройти огляд у медичному закладі та роз`яснення ОСОБА_2 наслідків відмови від проходження огляду відеозаписами, що є у матеріалах справи не підтверджено.

Наголошує, що матеріали справи не містять відомостей, як про вручення ОСОБА_2 примірника акту огляду, так і про результати огляду на стан сп`яніння, оскільки у працівників був відсутній спеціальний технічний засіб Alcotest Drager 6820, а також ОСОБА_2 відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак вважає, що у працівників поліції були відсутні законні підстави для складання акту огляду від 13 липня 2025 року, оскільки були відсутні результати такого огляду.

Стверджує, що направлення на огляд до медичного закладу було оформлено з порушенням встановленого порядку. Також звертає увагу, що у протоколі вказано ознаку наркотичного а не алкогольного сп`яніння, що у сукупності з іншими доводами ставить під обґрунтований сумнів наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши думку адвоката Югова С.А. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке зокрема підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 390127 від 13 липня 2025 року, з якого вбачається, що 13 липня 2025 року о 09 год 51 хв у м.Бориславі по вул. Івасюка, 30, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Opel Omega» державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 в найближчому закладі у встановленому порядку - відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оглянутим в судовому засіданні відеозапису з камери відеореєстратора службового автомобіля.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Покликання апелянта, наведені у апеляційній скарзі фактично дублюють доводи, що містяться у клопотанні щодо закриття провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Щодо неналежності та недопустимості доказів, про які посилається апелянт, а саме те що з відеозапису неможливо встановити наслідків відмови від проходження огляду ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

З оглянутого відеозапису з камери відеореєстратора службового автомобіля, вбачається, що на вимогу працівників поліції був зупинений автомобіль марки «Opel Omega» державний номер НОМЕР_1 ,. Із відеореєстратора з нагрудної камери інспектора вбачається, що за кермом вказаного автомобіля перебував саме ОСОБА_2 . Після встановлення особи ОСОБА_2 та наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння, інспектором поліції запропоновано останньому пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора. Після отриманні відмови, поліцейські запропонували останньому пройти зазначений огляд у найближчому медичному закладі. Також було роз`яснено ОСОБА_2 про наслідки відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Жодних зауважень під час складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та вищезгаданого протоколу не висловлював, повністю погодився та підписав останні.

Наявний в матеріалах справи відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників поліції в достатній мірі відображає поведінку водія ОСОБА_2 та те, що співробітники поліції під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників патрульної поліції та встановлено, що нормативні вимоги, передбачені ст.ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, при складанні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Югова Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Бориславського міського суду Львівської області від 12 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ