Справа № 505/3339/25
Провадження № 3/505/1751/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2025 р. суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області Івінський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стрільця помічника гранатометника 3 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.09.2025 серії ОД №516, ОСОБА_1 як уповноважена особи в порушення розділу II ч.5 Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №532, не здійснював безперервно відеозапис на портативному відеореєстраторі №18 під час проведення перевірки військово-облікових документів та документів, що посвідчують особу у громадянина України в ході проведення мобілізаційних заходів у АДРЕСА_1 16.09.2025 приблизно о 15:15 годин, в ході якого виник конфлікт з цивільним населенням, наслідком якого стало отримання тілесних ушкоджень військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не проведення безперервної відеофіксації призвели до неможливості встановлення обставин початку конфлікту, належного та об`єктивного контролю за виконанням працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх посадових обов`язків під час оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних, обставин конфлікту з цивільним населенням, що призвело до отримання тілесних ушкоджень співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , створенню передумов для приховування інформації. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Надав письмові пояснення до справи, згідно яких вину визнав частково. Вказував, що не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП. Протокол є не конкретним, так як не зазначено чи передбачав він можливість настання суспільно шкідливих наслідків і легковажно розраховував на їх відвернення чи навпаки не передбачав суспільно шкідливих наслідків, хоча повинен був їх передбачити і мав можливість їх передбачити. Протокол не розкриває причинно-наслідкові зв`язки між увімкненням/неувімкненням відеореєстратора та тілесними ушкодженнями, отриманими іншими членами групи оповіщення, бо причинних зв`язків немає. Стверджує, що увімкнув відеокамеру, однак, через те, що кнопки відрізняються від кнопок нагрудних камер поліцейських (в відеокамері ТЦК вони надто малі) і на екрані в сонячну погоду погано видно чи йде відлік часу, що свідчить про початок відеозйомки, то він не побачив чи увімкнувся відеозапис. Про те, що відліку часу не має і фактично відеозапис камери не увімкнувся він не побачив. Після того, як місцеві жителі с.Липецьке почали конфлікт, він звернув увагу на камеру, бо їх попереджали про обов`язкову зйомку всіх подій, побачив, що камера увімкнена, але відеозапис не розпочався та увімкнув відеозапис. Відеокамера є коштовною річчю, тому коли почалась бійка (на військовослужбовців групи оповіщення напали з металевим прутом) йому треба було надавати поміч, місць для безпечного кріплення камер не має, тому він її вимкнув і сховав. Вважає свої дії доцільними, оскільки в першу чергу слід було забезпечити безпеку життю та здоров`ю інших членів групи оповіщення. Просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №516 від 17.09.2025, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.01.2024 №5, копію військового квитка ОСОБА_1 , доповідь за фактом перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме групі оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , рапорт майора ОСОБА_2 та полковника ОСОБА_3 від 17.09.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , службову характеристику ОСОБА_1 , витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.25 №313 з додатком, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.09.25 №326, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.08.25 №20, копію журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, диск з відеофіксацією, письмове клопотання ОСОБА_1 з додатками, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками. Недбале

ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконанні дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці.

Із суб`єктивної сторони недбале ставлення військової службової особи до військової служби припускає умисел, тобто виражається в умисній формі вини.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори. Зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини кримінального провадження.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото та відеофіксації затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.08.225 №532 (надалі за текстом Інструкція), включення портативного відеореєстратора уповноваженими представниками відбувається з моменту початку виконання ними службових обов`язків щодо здійснення заходів оповіщення громадян, перевірки їх військово-облікових документів, а відеозапис ведеться безперервно до завершення виконання заходів, крім випадків загрози попадання на відеореєстратор військових об`єктів або інформації з обмеженим доступом та випадків, пов`язаних з виникненням у уповноваженого представника особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора уповноважений представник переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що під час спілкування з громадянином він увімкнув відеореєстратор. Після того як до групи оповіщення підійшли інші особи та розпочався конфлікт, він помітив, що відеореєстратор не увімкнувся.

На відеозаписі, долученому до матеріалів справи та оглянутому в судовому засіданні, зафіксовано факт конфлікту військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 з цивільним населенням.

Таким чином, враховуючи зовнішні умови й обстановку, в якій ОСОБА_1 доводилось виконувати військові службові обов`язки, а саме: виниклий конфлікт з цивільним населенням, наслідком якого стало отримання тілесних ушкоджень військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 перебував в таких умовах, за яких не мав фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, тому відповідальність за недбале ставлення до військової служби в такому випадку виключається.

Тому, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-15 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним

сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП не доведена та в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись ст.ст. 172-15 ч.2, п.1 ст. 247, 221, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя - О. О. Івінський