Номер провадження 3/521/4479/25
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

06 жовтня 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Тарєльнік А.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за протоколом № 713/2025 від 08.07.2025 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , яка працює в ІНФОРМАЦІЯ_2 , головним спеціалістом відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу, за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Сторони справи про порушення митних правил, які приймали участь у судовому розгляді:

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Орлик В.В.

Захисник адвокат Бабенко К.О., особа у відношенні якої складено протокол ОСОБА_1

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

1.1. ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи державним службовцем 14 рангу та суб`єктом декларування відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, 05.04.2024 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

1.2.Дії ОСОБА_1 , суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

2.Позиції сторін у справі.

2.1.Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення та накласти на неї стягнення, передбачене санкцією статті.

2.2.Захисник адвокат Бабенко К.О. в судовому засіданні просив суд звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

2.3. ОСОБА_1 надала судді свої пояснення, визнавши факт несвоєчасного подання декларації. Підтримала думку захисника-адвоката, просила не застосовувати до неї будь-яке стягнення, оскільки це позбавить її роботи.

3.Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

3.1.Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, допитавши ОСОБА_1 , її захисника, вислухавши думку прокурора, суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю правопорушення, з наступних підстав.

3.2.Вказана справа за фактичними обставинами не є спірною, оскільки сторонами не оспорюється факт подачі декларації з пропуском строку. ОСОБА_1 визнаючи факт несвоєчасного подання декларації, показала, що з 25.01.2016 року працює на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 . 30.04.2024 року переведена на рівнозначну посаду ІНФОРМАЦІЯ_4 . 31.08.2024 року переведена на посаду головного спеціаліста групи військового обліку сержантів і солдатів запасу цього самого центру. До 2016 року працювала в Державній міграційній службі Малиновського району. Стаж роботи за спеціальністю 9 років. ОСОБА_1 повідомила, що з 26.02.2024 року перебувала у щорічній відпустці і виїхала закордон до своєї доньки. 01.04.2024 року вийшла з відпустки на роботу. Їй було відомо, що необхідно подати декларацію не пізніше 31 березня 2024 року, натомість? у зв`язку із поганим самопочуттям, певними складнощами у сім`ї, навантаженням на роботі, вона банально забула подати таку декларацію. Також труднощі в неї викликали технічні неполадки у роботі комп`ютера. Вона розуміє, що всі її пояснення не виправдовують обов`язкову своєчасно подати декларацію, натомість просить суддю врахувати той факт, що вона більше двадцяти років працює на різних посадах у державній службі і таку помилку допустила вперше. Подала декларацію після отримання листа від НАЗК, тобто 05.04.2024 року.

3.3.За обставинами особистості суддею встановлено, що вона проживає без чоловіка, разом з матір`ю похилого віку. Єдиним джерелом доходів для неї і матері є її заробітна плата. Внесення її до реєстру корупціонерів позбавить її роботи та дуже сильно ускладнить її життя та життя матері.

3.4.Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

3.5.12.10.2023 року набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

3.6.Викладені обставини безспірно підтверджують встановлений факт не подання декларації ОСОБА_1 , яка відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року /із змінами станом на 31.10.2024 року/ є суб`єктом, на якого поширюються вимоги вказаного антикорупційного Закону. Загальний пропуск строку не подання декларації становить 5 днів.

3.7.Відповідно постає лише питання адміністративного стягнення, яке за загальними правилами становить штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 850 гривень до 1700 гривень).

3.8.За змістом штраф не є суттєвим, як форма стягнення, а фактично покарання. Натомість наслідки у вигляді притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією в Україні має такі масштаби, що людина фактично заплямовує свою репутацію, у подальшому, при продовженні роботи за основним місцем або у випадку бажання змінити місце роботи, у роботодавців можуть виникнути сумніви у компетентності працівника, оскільки достатньо велика кількість роботодавців досить прискіпливо перевіряють працівників і їх репутацію.

3.9.Ключовою особливістю є те, що особа включається до Єдиного державного реєстру корупціонерів та осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення фактично довічно. Збереження запису про особу в Реєстрі корупціонерів впродовж усього життя особи може мати негативний вплив на її кар`єру, завдавати шкоди діловій репутації та перешкоджати нормальній соціалізації в суспільстві.

3.10.Так, наприклад, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 84 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, підставами для припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на службу (серед іншого) є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення, яким на особу накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

3.11.Закон не передбачає втрати такої служби у випадку накладення штрафу. Разом з тим, таке рішення підлягає внесенню до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. За відомостями, які зазначені навіть на сайті НАЗК, потрапити в цей реєстр для людини загроза для її репутації. Крім того, за законом «Про державну службу» прізвище особи в реєстрі означає, що вона не може вступити на державні посади протягом трьох років з дня набрання законної сили відповідного рішення суду.

3.12.Тобто обтяження, які слідують за постановою судді у вказаній справі все ж мають занадто негативні наслідки для людини.

3.13.Вже неодноразово мною проводилась думка у рішеннях1, що ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку, незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

3.14.У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень законів України «Про засади запобігання та протидії корупції», «Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» (справа про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) від 06.10.2010 року № 1-27/2010, судом серед іншого проведена думка, що корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховуванням, розкраданням чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

3.15.Незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

3.16. Поліцією та прокуратурою не встановлені, наприклад, факти незаконного збагачення, або факт неподання такої декларації з метою приховати незаконні статки. Відповідно порушення, вчинене ОСОБА_1 є занадто формальним, занадто канцелярським та умовним. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил. ОСОБА_1 легковажно віднеслась до вимог закону, які покладали на неї обов`язок здійснити подачу декларацію за 2023 рік.

3.17.«Не від кого не можна вимагати, щоб він не робив помилок, але можна вимагати, щоб кожен, хто зробив помилку, негайно в ній зізнавався та її виправляв…»2 . Саме таке розумне твердження здійснено видатним юристом, засновником криміналістики ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не відпиралась від вчиненого, не лукавила та не була нещирою у час, коли виявилась помилка. Вона одразу визнала помилку і подала декларацію.

3.18.Навряд чи законодавець, встановлюючи вказану норму, мав на меті переслідувати громадян України, суб`єктів декларування, виключно заради самого факту порушення вимог фінансового контролю. Очевидно, мета була зобов`язати всіх суб`єктів декларування дотримуватись обов`язку декларування свого майна і доходів, задля контролю способу життя.

3.19.Як встановлено суддею, ОСОБА_1 має вищу юридичну освіту, загальний стаж роботи на зазначеній посаді складає 9 років, бажає працювати і надалі. Живе суворо за кошти, що їй сплачує держава. Жодних порушень фінансового контролю до вказаного випадку та після нього не допускала. Відповідно можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 достатньо сумлінний працівник, який намагається дотримуватись встановлених вимог законів.

3.20.За обставинами життя ОСОБА_1 має повнолітніх доньку та сина, які виїхали закордон. Має на утриманні непрацездатну матір похилого віку.

3.21.Таким чином, зважуючи на терезах правосуддя фактичні обставини порушення та можливе стягнення і головне його наслідки для людини, суддя вважає, що накладення будь-якого стягнення ОСОБА_1 буде несправедливим. Слід враховувати, що держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням, однак отримала інформацію щодо статків ОСОБА_1 . Натомість для ОСОБА_1 наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть на думку судді занадто суворі та не справедливі.

3.22.Окрім того, відомо, що будь-яке переслідування або в адміністративному порядку або в кримінальному у будь-якому випадку у людині яку переслідують, залишає в пам`яті дуже сильні враження про помилку, яку вона вчинила, оскільки як відомо держава через свої правоохоронні органи досить жорстко реагує на порушення вимог таких правоохоронних інтересів. Переконаний, що ОСОБА_1 зрозуміла всі небезпечні наслідки своєї неуважності та недбалості по відношенню до вимог законів фінансового контролю і в подальшому не буде допускати такого виду порушення.

3.23.Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

3.24.Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимогі про обмеження влади законом.

3.25.Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

3.26.Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи, в змагальній судовій процедурі, суддя прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

4.1.Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

4.2.Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

5.Судовий збір. Положення закону яким керувався суддя.

5.1.Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

5.2.При винесені постанови суддя керується ст. 22, 283, 284, КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

1.1.Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю правопорушення.

1.2.Зробити ОСОБА_1 усне зауваження та попередити про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1.Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП та особою щодо якої її винесено.

2.2.Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3.Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4.Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: О.В. Гарський

1 Наприклад Постанова від 3.11.2020 року Справа № 521/26256/20, Провадження № 3/521/6377/20.

2 ОСОБА_4 , «Порадник для судових слідчих як система криміналістики», 1908 р., Частина 1, арк. 24.