КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/2734/25 Апеляційне провадження № 33/824/3704/2025Головуючий у суді першої інстанції - Ковальова В.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Тананакіним Олександром Валерійовичем на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 69, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста сектору з питань цивільного захисту та охорони праці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), являючись державним службовцем категорії «В» відповідно до п. п. «в» п. 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на яку поширюється дія цього Закону, у супереч вимогам пунктів 2, 3 частини першої статті. 46 вказаного Закону, 27.03.2024 при поданні щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті вказала завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1 445 034, 54 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною четвертою статті 172-6 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника Тананакіна О.В., подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою матеріали справи направити до Печерського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що справи про адміністративне правопорушення, розглядаються лише за місцем їх вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який надійшов на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва не містить відомостей про те, що дане правопорушення було вчинене на території Оболонського району м. Києва.

Зазначено, що місце вчинення м. Київ, Печерський район, вул. Лейпцизька, 15, що підтверджується інформацією листа НАЗК від 15.04.2025 № 283-01/32496-25, що в свою чергу унеможливлює розгляд даного протоколу Оболонським районним судом міста Києва.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Тананакін О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор Сказко Р.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи 10.04.2025 була винесена оскаржувана постанова. Вперше апеляційну скаргу було направлено до суду першої інстанції 19.04.2025, тобто у строк визначений законом. Постановою Київського апеляційного суду від 07.07.2025 апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала. Вдруге апеляційну скаргу було подано 15.07.2025. З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 280 КУпАП, регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина четверта статті 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приміткою до статті 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з абз. 16 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до пунктів «в» п. 1 ч частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Судом встановлено, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 3222-к від 20.12.2022 «Про переведення ОСОБА_1 » призначено на посаду головного спеціаліста сектору з питань цивільного захисту та охорони праці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, зі збереженням 9 рангу державного службовця у межах категорії «В» посад державної служби.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 467-к від 13.02.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 » останню звільнено з займаної посади.

Згідно з пунктами «в» п. 1частини першої статті 3 Закону державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Так, статтею 1 Закону визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом сектору з питань цивільного захисту та охорони праці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 р. II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, на початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомилася із зазначеним Порядком, про що проставив відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації вона ознайомилась із внесеними до неї відомостями та проставила відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подала цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Згідно з абз. 1 частини першої статті 51-3 Закону повна перевірка декларації полягає у перевірці задекларованих активів, на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Процедуру проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 № 26/21.

За результатами контролю НАЗК встановлено недотримання вимог пунктів 2, 3 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». За результатами повної перевірки декларації ОСОБА_1 за 2023 рік складено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідно до якого в декларації зазначено недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 1 445 034,54 грн.

У декларації за 2023 рік у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» ОСОБА_1 не зазначила відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0070 загальною площею 1971 м?, розташовану в с. Гайшин, Бориспільський (Переяслав-Хмельницький) район, Київська обл., реєстраційний номер 233, яка належить їй на праві 1/2 частки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; згідно з довідкою про оціночну вартість від 07.11.2024 № 201-08709124 вартість цієї частки становить 24 137,18 грн; квартиру загальною площею 72,1 м? за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яка належить їй на праві 3/8 частки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; згідно з довідкою про оціночну вартість від 07.11.2024 № 201-08709297 вартість цієї частки становить 1 339 437,36 грн.

Таким чином, у розділі 3 декларації за 2023 рік вказано недостовірні відомості на загальну суму 1 363 574,54 грн.

У розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» декларації за 2023 рік ОСОБА_1 не зазначила транспортний засіб DAEWO LANOS, 2003 р.в., VIN НОМЕР_1 , зареєстрований 31.10.2023, що належить їй на праві власності та підтверджується даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів; згідно з інформацією Київського науково-дослідного інституту судових експертиз його вартість становить 81 460,00 грн.

Загальна сума розбіжностей у декларації становить 1 445 034,54 грн.

ОСОБА_1 не скористалася правом подати виправлену декларацію та не зверталася до НАЗК із листом із поясненнями та підтвердними документами.

Суд першої інстанції ухвалив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною четвертою статті 172-6 КУпАП, оскільки встановив факт подання нею декларації за 2023 рік із завідомо недостовірними відомостями на загальну суму 1 445 034,54 грн, що підтверджується обґрунтованим висновком НАЗК та стосується незазначення земельної ділянки, квартири та автомобіля, тоді як суб`єкт декларування перед поданням підтвердила ознайомлення з порядком заповнення декларації, після внесення даних - їх повноту та достовірність і підписала документ електронним підписом. Правом подати виправлену декларацію чи звернутися з поясненнями до НАЗК не скористалася, а доводи сторони захисту про відсутність умислу й підсудність суд відхилив як такі, що не підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки останній на підставі належних та допустимих доказів (протоколу про адміністративне правопорушення, обґрунтованого висновку НАЗК, довідок про вартість майна, відомостей із державних реєстрів) установив, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, подала щорічну декларацію за 2023 рік із завідомо недостовірними відомостями на суму 1 445 034,54 грн, що відповідає складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення правил територіальної підсудності є безпідставними, оскільки згідно протоколу про адміністративні правопорушення №69 від 07.01.2025, місце реєстрації ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 .

Разом з тим, Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України направило даний протокол до Печерського районного суду міста Києва, за місцем роботи у Центральному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ).

Разом з тим, від захисника ОСОБА_1 - адвоката Тананакіна О.В. до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання про повернення протоколу про адміністративні правопорушення до Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, оскільки було порушено правила територіальної підсудності. У даному клопотанні було зазначено, що ОСОБА_1 , на час подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, тобто на 27.03.2024, не працювала у Центральному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ), не відвідувала його адміністративну будівлю та подачу декларації здійснювала за адресою своєї реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Печерського району м. Києва, однак територіально відноситься до Оболонського району м. Києва.

Печерський районний суд м. Києва постановою від 11.02.2025 направив матеріали справи до Оболонського районного суду м. Києва, за місцем проживання ОСОБА_1 .

Наразі ж захисник Тананакін О.В. повторно наполягає на поверненні матеріалів до Печерського районного суду м. Києва, посилаючись на те, що місце вчинення адміністративного провопорушення м. Київ, Печерський район, вул. Лейпцизька, 15, що підтверджується інформацією листа НАЗК від 15.04.2025 № 283-01/32496-25. Проте, апеляційний суд, вважає такі доводи скаржника формальним способом захисту, спрямованим виключно на уникнення відповідальності шляхом затягування розгляду справи.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи зазначене, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Тананакіним Олександром Валерійовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Тананакіним Олександром Валерійовичем залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду