Справа № 702/941/25
Провадження № 3/702/351/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Барська Т.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

29.09.2025 на розгляд до Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, що складений 28.09.2025 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467747 від 28.09.2025, ОСОБА_1 28.09.2025 о 20:56:00 на автодорозі Монастирище-Сатанівка 1 км 50 м водій керував автомобілем марки Opel Omega н.р. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, мав ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, результат тесту 0,36 проміле, освідування проводилося на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у передбаченому порядку, чим порушив п. 2.5. ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Здійснювався відеозапис згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП.

До судді для участі в розгляді справи ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений надісланою у додаток Viber судовою повісткою про виклик (а.с.10).

Дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши диск з відеозаписом події, суддя приходить до таких висновків.

Стаття 61 Конституції України гарантує, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності із законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467747 від 28.09.2025, ОСОБА_1 28.09.2025 о 20:56:00 на автодорозі Монастирище-Сатанівка 1 км 50 м водій керував автомобілем марки Opel Omega н.р. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, мав ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, результат тесту 0,36 проміле, освідування проводилося на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у передбаченому порядку. Здійснювався відеозапис згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП чим порушив п. 2.5. ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (а.с.1).

Згідно з результатом тестування на алкоголь до протоколу ЕПР1 №467747 від 28.09.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тест № 6861, результат тесту 0,36%о (а.с.2).

Відповідно до акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння негативний, - 0,36%о, огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя (а.с.3).

Відповідно до відомостей ІПНП ГСЦ МВС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.07.2013 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «А1», «А», «В1», «В» «С1», «С», «D1», «D», «BE», «C1E», «CE», «D1E», «DE» яке 28.09.2025 вилучене за адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130КУпАП та знаходиться на зберіганні у ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області (а.с.4).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №177391 ОСОБА_1 28.09.2025 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.5).

Переглядом відеозапису, долученого до протоколу ЕПР1 № 467747 від 28.09.2025 року, з`ясовано, що 28.09.2025 о 20 год. 56 хв. працівники поліції службовим автомобілем зупинили автомобіль марки Opel Omega н.р. НОМЕР_1 , із автомобіля вийшов ОСОБА_1 (як це було встановлено пізніше) і відеозапис перервався. На наступному відеофайлі зафіксована пропозиція працівників поліції ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального засобу, на що останній погодився

Черговим відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан сп`яніння за допомогою спеціального засобу «Драгер» для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. За результатом тесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 виявлено 0,36%о алкоголю.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), покладає на водія транспортного засобу обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння встановлює п.2.9 Правил дорожнього руху.

Частина перша ст. 130 КУпАП визначає відповідальність за кілька діянь, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За наслідками розгляду справи, суддею встановлено, що ОСОБА_1 28.09.2025 о 20:56:00 на 1 км 50 м автодороги Монастирище Сатанівка керував автомобілем марки Opel Omega н.р. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджують результати пройденого водієм за його згодою огляду на стан сп`яніння.

Однак, переданий на розгляд судді протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про те, що водій відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, і що він підлягає притягненню до відповідальності саме за відмову від проходження освідування, а не за керування автомобілем в стані сп`яніння, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Статтею 62 Конституції України визначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

В своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Слід також наголосити, що суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи наведені норми та встановленні і перевірені доказами обставини адміністративного правопорушення, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, подія якого викладена у протоколі серії ЕПР1 №467747 від 28.09.2025, оскільки жодних доказів, які б підтверджували факт відмови останнього пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, ні протокол, ні доєднані до нього докази не містять.

Навпаки, старший сержант поліції Романчук Д.В. констатує, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджують результати пройденого за його згодою огляду.

Тобто викладена у протоколі фабула правопорушення суперечить фактично встановленим обставинам і дає підстави для обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за наведених у протоколі серії ЕПР 1 №467747 обставин.

Отже, цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке ставиться йому за вину, а, відтак, у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, ч. 1 ст.130, ст. 245, 247, 251, 276, 283- 285, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через Монастирищенський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя Тетяна БАРСЬКА