ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В.,

за участю:

прокурора Мануйленко І.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 05 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/137/25 від 30.07.2025 ОСОБА_1 , у порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 ЗУ Про запобігання корупції, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (після звільнення), а саме 05.11.2024, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що днем виявлення вчиненого адміністративного правопорушення є день складання протоколу, тобто 30.07.2025, в той же час з матеріалів справи вбачається, що датою виявлення правопорушення є 12.02.2024 (дата складання начальником ВЗК ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення про виявлення факту несвоєчасного подання апелянтом декларації та дата відправлення такого повідомлення НАЗК).

Така позиція уповноваженого органу щодо визначення дня виявлення правопорушення як дати складання протоколу суперечить правовій позиції постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в справі №149/2498/17, відповідно до якої днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Дане повідомлення отримано НАЗК 19.09.2024, в ньому викладені всі обставини скоєного апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.07.2025.

Отже інформацію про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції виявив ще 19.09.2024

Згідно повідомлення керівника Управління ОСОБА_2 №47-02/78725-24 від 21.10.2024, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлено, що за результатами контролю щодо своєчасності подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що він не подав щорічну декларацію за 2021 рік.

На думку апелянта це додатково свідчить про те, що факт ймовірного правопорушення було встановлено (виявлено) ще до 30.07.2025. Саме отримання зазначеного вище повідомлення стало підставою для подання ним щорічної декларації за 2021 рік 05 листопада 2024 року.

Таким чином уповноваженому на складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо апелянта про несвоєчасне подання ним декларації, стало (повинно було стати) відомо саме 01.02.2024 (день, коли особа несвоєчасно подала декларацію), але однозначно не пізніше ніж НАЗК вже отримано відповідне повідомлення від ВЗК ГУНП, у якому викладено зміст (об`єктивну сторону) правопорушення та особу, яка його вчинила.

Вказує, що в протоколі №47-01/137/25 вказано місце вчинення адміністративного правопорушення - місцезнаходження роботи апелянта - Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Аношкіна, буд. 7/42, водночас, на момент вчинення порушення, він вже був звільнений і за місцем роботи не знаходився; зазначено неправильну дату вчинення адміністративного правопорушення (05.11.2024 замість 01.02.2024); не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.

Також копії декларацій, які долучені до матеріалів справи, як і інші документи, крім даних особової справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не завірені, при тому, що у справі повинні бути оригінали або завірені уповноваженими особами копії цих документів, які мають доказове значення.

Крім того, суд першої інстанції не проявив належної критичності до оцінки протоколу, який: 1) не підписаний особою, яка притягається до адміністартвиної відповідальності.; 2) другий примірник протоколу йому не вручений впродовж 24-х годин після складання: 3) не має підтвердження отримання ним другого примірника протоколу та додатків до нього; 4) не містить його пояснень, зауважень. Усунення особи від участі у провадженні під час складання протоколу істотно впливають на права такої особи.

Складання протоколу відбулося без особистої участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без роз`яснення і порушення сукупності прав, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 КУ, у т.ч. й на захист, подання заперечень до змісту протоколу, передбачених ст. 268 КУпАП. Відтак такий доказ отримано з порушенням встановленого законом порядку, що є підставою для визнання його недопустимим.

Зазначає, що оскільки судом не було розглянуто клопотання про закриття провадження в справі від 03.09.2025 та не надано жодної оцінки його доводам, суддя залишив поза увагою факт відсутності підтвердження належного виклику, описаного у поданому клопотанні.

Апелянт вказує на відсутність у нього умислу на приховування відомостей про майновий стан та несвоєчасне подання декларації. Так, з 01.11.2021 його звільнено з посади слідчого на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області №656 о/с від 01.11.2021.

16.11.2021 виконуючи дії для оформлення та подальшої подачі декларації в порядку, передбаченому законодавством, він подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням» за період 01.01.2021 - 01.11.2021.

Будучи неуважним, 08.01.2023 при поданні щорічної декларації, він допустив технічну помилку, а саме неправильно вказав тип декларації «перед звільненням» замість «щорічна» та період декларування 01.11.2021 31.12.2021, враховуючи раніше подану декларацію, яка не охоплювала раніше вказаний період.

Таким чином він подав дві декларації: першу - за десять місяців звітного року, а другу - за два останні місяці того ж року. Вважаючи, що сукупність поданих декларацій охоплює увесь річний період, він добросовісно сприймав виконаним свій обов`язок щодо подання щорічної декларації, не маючи умислу на порушення вимог фінансового контролю.

При цьому, кожен розділ декларацій за два періоди містить достовірні відомості, в тому числі щодо об`єктів нерухомості, доходів, в залежності від періоду, відповідно.

Отримавши повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 10 днів з дня отримання повідомлення (05.11.2024) він одразу подала виправлену декларацію, усунувши наведені недоліки, тобто вжив заходи для належного виконані законодавства.

На підставі наведеного особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 05 вересня 2025 року скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції щодо нього та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Мануйленко І.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначено у диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність за даною нормою закону настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції посилався на положення закону України «Про запобігання корупції», а також на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази, які були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/137/25 від 30.07.2025 ОСОБА_1 , будучи суб`єктом подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, у порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 ЗУ Про запобігання корупції, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (після звільнення), а саме 05.11.2024, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с.1-8);

Відповідно до копій декларацій ОСОБА_1 08.01.2023 о 04.47 годині подав декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міського самоврядування (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) за період 01.11.2021-31.12.2021; 05.11.2024 о 15.54 годині подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міського самоврядування (охоплює попередній рік) за період 2021 рік (а.с.17-22);

Повідомленням № 103999/0/05-24 від 19.09.2024 Національним агентством було повідомлено ОСОБА_1 про факт неподання ним щорічної декларації (після звільнення) за 2021 рік (а.с.23);

Відповідно до повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 47-02/78725-24 від 21.10.2024, керівник Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій повідомив ОСОБА_1 про те, що за результатами контролю щодо своєчасності подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 не подав щорічну декларацію за 2021 рік (а.с.25);

З Витягу з наказу № 27 о/с від 29.01.2021 убачається, що ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції (а.с.30);

Згідно наказу № 656 о/с від 01.11.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби з 01.11.2021 на підставі рапорту останнього (а.с.24,31);

Згідно підписки про ознайомлення від 20.09.2017, 02.09.2019 та пам`ятки - ознайомлення від 24.07.2020 ОСОБА_1 був ознайомлений з обмеженнями, пов`язаними із службою в поліції та вимогами антикорупційного законодавства, зокрема з вимогами Законів України Про національну поліцію, Про запобігання корупції, КК України та КУпАП (а.с.41-49);

Листом за № 47-01/44104-25 від 21.05.2025 ОСОБА_1 запрошений до НАЗК на 11.00 годину 12.06.2025 для надання пояснень та, у разі наявності підстав, складання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з листом- запрошенням ОСОБА_1 було надіслано пам`ятку про права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.50-51);

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , які надійшли на адресу НАЗК 24.06.2025, він вказав, що щорічна декларація після звільнення була подана ним у встановлений законом термін, а саме одразу після звільнення, але не пізніше одного місяця, а також за 2021 рік на початку 2022 року. З яких саме його декларація за 2021 рік не відборажена як щорічна - йому не відомо, можливо через технічні збої. Він, як суб`єкт декларування, вжив усі необхідні дії для своєчасного подання декларації (а.с.52);

Листом від 21.07.2025 за № 47-01/62892-25 ОСОБА_1 запрошений до НАЗК на 11.00 годину 30.07.2025 для ознайомлення, надання пояснень, зауважень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Одночасно з листом-запрошенням ОСОБА_1 було надіслано пам`ятку про права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.53-54);

Згідно службової записки, керівником Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації надано інформацію про стан функціонування інформаційно-комунікаційної системи Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держав або місцевого самоврядування за період 2017 2025 роки (а.с.55-58);

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII (надалі Закон) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону (п. 15 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.45 Закону особи, зазначені у п.1, п.п. «а» - «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за минулий рік, у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з пп.4 п.1 Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» № 2115-IX від 03.03.2022 (із змінами і доповненнями), у період дії воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюються.

Законом України від 20.09.2023 «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» (надалі Закон), який набрав чинності 12.10.2023 відновлено обов`язок подання декларацій, повідомлень про суттєві зміни у майновому стані, та ряд інших зобов`язань, які були призупинені під час дії воєнного стану на території України.

Закон України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 доповнено пунктом 27 розділу XIII «Прикінцевих положень» де установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-IX від 20.09.2023 подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

У відповідності до п.2-2 розділу І Роз`яснення щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 №4 (зі змінами) особи, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 (включно) подають декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 31.01.2024.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що наказом № 27 о/с від 29.01.2021 ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції (а.с.30).

01.11.2021 відповідно до наказу № 656 о/с від 01.11.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі рапорту останнього (а.с.24,31).

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що на час подання декларації порушник являвся суб`єктом відповідальності відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

У суб`єкта декларування лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільненого зі служби 01.11.2021 виник обов`язок подати декларацію за 2021 рік до 00 год. 00 хв. 01.02.2024.

Разом з тим, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларації ОСОБА_1 як суб`єкта декларування, опубліковані (подані) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі за 2021 рік о 15.54 годині 05.11.2024 (а.с.15,17) .

Отже, на підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що ОСОБА_1 , у порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 ЗУ Про запобігання корупції, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (після звільнення), а саме 05.11.2024, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації.

Відтак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останньої складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки цей висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи, що стосуються часу, суті адміністративного правопорушення та вини вказаної особи у його вчиненні.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за цією статтею виключається.

Під поважними причинами необхідно розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк у матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені, а посилання апелянта на його неуважність та допущення ним технічної помилки (неправильне зазначення тип декларації перед звільненням замість щорічна, а також періоду декларування) не входить до цих зазначених причин і тому не визнається поважною підставою для несвоєчасного подання.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що він одразу (протягом 10 днів) після повідомлення від НАЗК про факт неподання ним декларації подав виправлену декларацію, не спростовують встановлених судом обставин.

Отже, апеляційний суд погоджується, із висновком суду першої інстанції в наведеній частині.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність умислу щодо несвоєчасного подання декларації апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказане адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для встановлення наявності якого в діях особи настання суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини.

В той же час, відповідальність за вчинення такого правопорушення настає за наявності двох обставин, а саме: факту несвоєчасного подання декларації та відсутності у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів її подання.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, за наявності встановленого факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації та відсутності поважних причин порушення термінів її подання, відсутні підстави стверджувати про відсутність в діях останньої складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не правильно зазначено дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, не зазначеного час його вчинення, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/137/25 від 30.07.2025 (а.с.1-8), місцем вчинення адміністративного правопорушення місцезнаходження місця роботи ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 ), оскільки на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку з перебуванням на посаді слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 часом вчинення адміністративного правопорушення зазначено дату фактичного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 05.11.2024. При викладенні фактичних обставин правопорушення також вказано і точний час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме час подання ним декларації 15 година 54 хвилини.

Таким чином, апеляційні доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місця, дати та час його вчинення, не відповідають дійсності.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що датою виявлення правопорушення є 12.02.2024, тобто дата складання начальником ВЗК ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення про виявлення факту несвоєчасного подання декларації та дата відправлення такого повідомлення НАЗК, апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Як було зазначено вище, крім факту встановлення несвоєчасності подання декларації для наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, необхідно також встановити відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації та чи є відповідна особа суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у цьому випадку є, відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції у випадках, передбачених ст. 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище) та, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП, прокурор (статті 172-4 - 172-20).

Натомість, відповідно до абзацу п. 1 ст. 255 КУпАП, Національне агентство з питань запобігання корупції складає протоколи у випадках, передбачених, статтями 172-4 - 172-9 у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З огляду на зазначене, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме 30 липня 2025 року, а саме коли уповноваженою особою на складання протоколу встановлено всі обставини та склад правопорушення, отримано від особи пояснення та встановлено відсутність поважних підстав на неподання декларації у визначений строк.

Посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №149/2498/17 щодо дати виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, не переконання апеляційного суду є некоректними, оскільки ці висновки є нерелевантними до обставин цієї справи та стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

За наведених обставин апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та не вбачає правових підстав, передбачених ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду, порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1700 грн, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 05 вересня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Камянського від 05 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО