Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/596/25 Головуючий у суді І інстанції: Русіна А.А.
Категорія: ст.130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

за участю

представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Петруніної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Петруніни В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.09.2025 , якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , військовослужбовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених

ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.09.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 12.07.2025 р. о 00 год. 33 хв. Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Петрівка біля ставка керуючи автомобілем «SEAT MI/AF» н.з. НОМЕР_2 , під час обїзду автомобіля, який стояв припаркований на польовій дорозі «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_3 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення в наслідок чого авто отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих не має, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП України.

Також ОСОБА_1 , 12.07.2025 р. о 00 год. 33 хв. Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Петрівка біля водойми керував ТЗ марки «SEAT MI/AF» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820», результат 1.66% проміле, тест № 6960. від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР.

В апеляційній скарзі адвокат Петруніни В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду в частині притягнення її підзахисного за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 12.07.2025 ОСОБА_1 вживав алкоголь відпочиваючи біля озера із своєю сім`єю. Вночі побачив, що спалахнула трава.

Розуміючи той факт, що полум`я від пожару сухої трави, може дійти до місця відпочинку ОСОБА_1 та його сім`ї, що прямо загрожувала їх безпеці та здоров`ю, а також враховуючи, що гучні крики людей зі сторони пожару можуть бути закликами про допомогу - ОСОБА_1 вирішив поїхати до місця пожару на допомогу. При цьому врахував, що дружина посвідчення водія не має, а син є неповнолітнім, тому нікого іншого, хто міг би сісти за кермо не було.

Під`їхавши до місця пожару, ОСОБА_1 побачив, що на зустріч йому рухається автомобіль «Фольцваген» н.з. НОМЕР_3 з увімкненим дальнім світлом фар, дорога була степовою, тобто не велика колія для одного автомобіля, а в силу темної пори доби оглядовість й була обмежена. Через неуважність обох водіїв, як ОСОБА_1 , так і водія іншого автомобіля відбулось незначне зіткнення двох автомобілів, а саме водійськими боковими дзеркалами.

Після цього, ОСОБА_1 разом із сином вийшли з машини, особи, які перебували в автомобілі «Фольцваген» н.з. НОМЕР_3 також, та між ними виникла суперечка. В подальшому й було викликано працівників поліції.

3 наявних в матеріалах відеозаписів, а саме з відеозапису під назвою "дтп" на 01:20 хвилин зафіксовано, як син та ОСОБА_1 особисто пояснює працівникам поліції, і що приїхали сюди бо був пожар трави.

На 10:50 хвилин зафіксовано, як свідок ОСОБА_2 пояснює працівникам поліції, що він тут разом із друзями (в тому ж числі й власником автомобіля «Фольцваген» н.з. ( НОМЕР_3 ) відпочивають на озері, їм треба було викосити траву біля озера, для того, щоб діти тут відпочивали і вони її спалювали. Коли трава розгорілась вони побачили, як до них їде автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , та саме він здійснив зіткнення з іншим автомобілем, коли той був припаркований.

На відеозаписі в 20:40 хвилин зафіксовано, як ОСОБА_1 говорить, що його діти також бігали й тушили пожар трави.

Окремим відеозаписом, що долучилось разом із клопотанням в суді 1-ї інстанції також підтверджується факт того, що пожар трави був великих обсягів, так як це вбачається із площі обгорілої землі та залишків обгорілої трави, яка навіть після тривалого часу після того, як її загасили, продовжувала тліти.

На думку сторони захисту ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції залишити без змін, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що в повному обсязі підтверджується зібраними доказами працівниками поліції, які суд першої інстанції дав належну оцінку у постанові.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані районним судом за ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів

Оскільки вина ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не оскаржується, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції адвокат Петруніна В.В., яка діє в інтересах

ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Зазначила, що її підзахисний перебував у стані крайньої необхідності, оскільки була велика площа пожежі та горіла трава. Пожежа могла б розповсюдитися на майно її підзахисного. Просила врахувати практику та постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/3754/20 від 03 серпня 2020 року.

Згідно п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, винність ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 844069 від 12.07.2025, яким підтверджується, що 12.07.2025 р. о 00 год. 33 хв. Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Петрівка біля водойми, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 ;

- результатом тестування приладу Drager Alcotest 6820, тест № 6960, що становить 1.66 ‰ проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Новоукраїнської міської лікарні;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 1.66 ‰ проміле;

- розпискою ОСОБА_3 про те, що він зобов`язується не передавати транспортний засіб ОСОБА_1 до повного його витверезення;

- довідкою начальника Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Д.Юрчик від 16.07.2025 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_4 від 09.04.2024 року,

- довідкою начальника Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Д.Юрчик від 16.07.2025 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є власником транспортного засобу SEAT MI/AF д.н.з. НОМЕР_2 ;

- відеозаписами на DVD-R диску на яких міститься пояснення ОСОБА_1 про те, що він дійсно керував транспортним засобом, пройшов огляд, результат склав 1.66 % проміле з яким останній погодився.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.9 а) ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2 розділу 2 Інструкції №1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

В матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, добровільно погодився пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції у відповідності до інструкції з використання газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» провів огляд ОСОБА_1 , результат тесту показав позитивний результат 1.66 ‰, з яким останній погодився.

А тому вказані дії ОСОБА_1 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В той же час відеозапис наявний в матеріалах справи є належним доказом, з огляджу на наступне.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявний у справі диск відеозапису є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 та його захисник не оспорює дійсність даних зафіксовані на відеозаписі.

А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи ні в суді першої та апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи про невідповідність дій працівника поліції вимогам КУпАП не можуть бути враховано, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складені у відповідності до вимог Інструкції та КУпАП.

Що стосується доводів про наявність у ОСОБА_1 стану крайньої необхідності, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Проте, з урахуванням обставин цієї справи, для вирішення питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, необхідно встановити чи були вчинені ОСОБА_1 дії, які відповідачем кваліфіковано як адміністративне правопорушення, вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 , розуміючи, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо транспортного засобу разом із своєю сім`єю та поїхав до місця пожару з метою намагатися загасити пожежу.

В той же час апеляційним суд вважає за необхідне зазначити про те, що транспортний засіб це джерело підвищеної небезпеки та керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння є надзвичайно небезпечним через зниження реакції, погіршення координації та концентрації, що підвищує ризик аварій.

Тобто в даному випадку дії ОСОБА_1 , які виразилися в тому, що він в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо та поїхав до місця пожару не свідчить про перебування його в стані крайньої необхідності, оскільки безпосередньо йому та його сім`ї пожар не зашкоджував.

В той же час не зрозуміло яким саме чином він зміг би допомогти перебуваючи у тяжкому ступені алкогольного сп`яніння. Крім того, зважаючи на незначну відстань до місця пожежі він міг би пройти пішки.

На думку суду в даному випадку ОСОБА_1 необхідно було зателефонувати за номером 101 до Державної служби з надзвичайних ситуацій (ДСНС) та повідомити про пожежу, що ним було зроблено лише після скоєння ДТП.

З огляду на викладене доводи про наявність у ОСОБА_1 стану крайньої необхідності є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

В той же час посилання захисника на постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/3754/20 від 03 серпня 2020 року судом не може бути враховано, оскільки вказане судове рішення стосується інших обставин справи. В даному провадженні водій прямував до лікарні для надання невідкладної допомоги дружині ОСОБА_4 , яка мала численні забої та перелам руки, оскільки за номером невідкладної швидкої медичної допомоги їм повідомили, що вільної машини для приїзду до с. Чкаловка не має, де травмувалася його дружина, тому йому довелось самостійно невідкладно транспортувати травмовану дружину до лікарні.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 , адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях

ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Петруніної В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук