Справа № 442/5362/25
Провадження №3/442/1574/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 вересня 2025 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Медведик Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№389816 від 13.07.2025 року, ОСОБА_1 , 12.07.2025 року о 23 год 45 хв в АДРЕСА_2 , керувала ТЗ марки «Хюндай Санта Фе» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер», який показав позитивний результат 0,32 проміле, чим порушила п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

До початку розгляду адмінпротоколу, ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про визнання доказів недопустимими, в якому з-поміж іншого зазначила, що 13.07.2025 року о 00.28 год. працівниками поліції відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 389816 від за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколу та проведення огляду були допущені суттєві порушення закону, зокрема: не вказана законна підстава зупинки і така не зазначена в протоколі.

З посиланням на ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначила, що усі в подальшому отримані докази є плодом отруєного дерева, а відтак є юридично недопустимими доказами. До цього навела позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №522/4921/23 - «...у разі відсутності законної підстави для зупинки транспортного засобу всі зібрані після цього докази є недопустимими і справа підлягає закриттю» та постанові Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №761/10227/22 де зазначено, що порушення порядку зупинки позбавляє зібрані докази юридичної сили.

Відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Також, звернула увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17) за якою, якщо «… із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі».

Відтак, просила суд визнати недопустимими усі докази, отримані внаслідок незаконної зупинки: протокол, акт огляду, результати Драгера", відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції.

Також подала друге письмове клопотання, в якому зазначила, що 12.07.2025 року перебувала за адресою свого проживання, та ввечері поїхала до м. Трускавця забрати співробітницю ОСОБА_2 , оскільки вона вже протягом години не могла викликати таксі. Доставивши її за адресою її проживання: АДРЕСА_3 , перебувала у дворі житлового будинку, до неї підійшли працівники поліції, які запропонували пройти тест на стан сп`яніння. Не відмовилася, і пройшовши його, просила пройти освідування в медичному закладі, що зафіксовано на відео доказах, які долучені до матеріалів справи. Але їй було відмовлено і не роз`яснено такого права.

Алкогольні напої не вживала. Позитивний результат алкотестера зумовлений виключно прийомом ліків, призначених лікарем.

Ознак сп`яніння не було зафіксовано (відсутній запах алкоголю з рота, нормальна координація, чітке мовлення, що відображено на відеоматеріалах долучених до матеріалів справи працівниками поліції). Письмового направлення для проходження огляду в медичному закладі на місці не складалося.

Зрештою, працівниками поліції не доведено факт того, що саме вона керувала транспортним засобом, а отже притягнення до відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) неможливе.

З долученого до матеріалів справи відеозапису зупинку транспортного засобу працівники поліції не здійснювали, автомобіль стояв в нерухомому стані. В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Відеозапис з нагрудної камери (відеореестратора) працівників патрульної поліції, не є безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. З рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17) звернув увагу на те, що «якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореестратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі». Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.І ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

З посиланням на п.2-3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування лід впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 року, Конституції України приписи якої є обов`язковими для виконання та прямого застосування на всій території України просила закрити провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала наведене у клопотаннях, додавши що після перенесеної операції на щитовидну залозу їй категорично заборонено вживати алкогольні напої. Після цього інциденту вона сама поїхала в лікарню. Однак, там їй відмовили в проходженні повторного освідування.

Її представник адвокат Шулак І.І. підсумувала наведене в поданих до суду клопотаннях, зазначивши, що працівники поліції під`їхали коли її довірителька була далі від авто, причину такої «зупинки» не вказали, права і обов`язки не повідомили, не забезпечили право на захист, відеозапис спілкування не був безперервний, алкоголю ОСОБА_1 не вживала, повторне освідування в медзакладі їй забезпечено не було.

Допитана як свідок в судовому засіданні ОСОБА_2 , пояснила суду, що це саме її ОСОБА_1 забирала із Трускавця того вечора, коли до них під`їхала поліція. Алкоголю подруга в її присутності не вживала. Тест міг спрацювати на вживання ліків. Вони наполягали щоб поліцейські забезпечили їм можливість повторно пройти освідування в медзакладі, однак у цьому їм було відмовлено. Після відбуття поліції вони самі їздили в лікарню, однак там їм було відмовлено лікарями в проходженні освідування.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, її адвоката, допитавши свідка суд приймає до уваги наступне.

Відеозаписи, додані до протоколу та записані на оптичний диск окремими файлами, тобто запис дійсно не є безперервним, що не відповідає вимогам Інструкції щодо його проведення.

Із відео 25-07-15 at 07.57.26 доданого до протоколу, службове поліцейське авто розвертається напроти заправки і слідує за кросовером світлого кольору без включених проблискових маячків. Слід за ним заїжджає у двір багатоповерхівки. Запис закінчується під час руху обох транспортних засобів при наближенні до кросовера білого кольору. Встановити хто саме керує транспортним засобом неможливо.

Запис відеофайла NOR-0-5213 починається біля багатоповерхівки, де стоять біля своїх авто 2 жінки та 2 поліцейські. Один із них пропонує ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Та його проходить і висловлює незгоду та здивування.

Запис відеофайла NOR-0-0713 відтворює роз`яснення поліцейським права ОСОБА_1 на оскарження його дій в судовому порядку, вказівку про відсторонення від керування ТЗ.

Запис відеофайла NOR-0-01032 на 26 секунді зупиняється на одному черговому кадрі і при подальшому відтворенні так на ньому і залишається без звуку і відтворення подальших подій.

Запис відеофайла NOR-0-04056 фіксує зачитування поліцейського із робочого планшета особі про складення ним протоколу із оголошенням його частин: прізвища поліцейського, особи, яка притягується до адмінвідповідальності із фабулою самого правопорушення і т.д. І тільки після цього зачитує права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Оголошує про вилучення посвідчення водія. Слід за цим, до поліцейського поступає питання:

- «Чи ми можем бути незгідні з вашим протоколом?(07:03 хв. запису) Чи може ОСОБА_3 піти здати кров, якщо вона не згідна з тим, що показують ваші проміле. Є така можливість? »

У відповідь від поліцейського звучить:

- «Марта може бути не згідна, але я з її правами тільки що ознайомив. Вона сказала, що їй не потрібно нічого роз`яснювати і що їй усе зрозуміло(такого на відео не відображено). Це вже в особистому порядку можете піти здати кров. Також було попередньо запропоновано ОСОБА_3 проїхати в медзаклад і запитано чи вона погоджується з результатом. Вона сказала, що вона з результатом згідна, в медичний заклад вона не їде».

Подруга перепитує, чи вона таке казала. Марта затуливши долонями обличчя невпевнено і розгублено киває головою. Згодом опановує себе і питає:

- «Скажіть будь ласка, якщо я хочу іще раз пройти обстеження? Як я маю це зробити ?»

У відповідь поліцейський:

- «Розумієте, вам пояснювалася уся процедура».

У відповідь:

-«Та ви розумієте, все що ви говорили це для мене просто шок».

Тим не менше поліцейським це питання залишається без відповіді і він подає особі протокол для внесення до нього пояснень.

Далі, відеозапис зупиняється на одному черговому кадрі і при подальшому відтворенні, так на ньому і залишається, без звуку і відтворення подальших подій.

На записі відеофайла NOR-0-05556 продовжується бесіда і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вкотре звертається до поліцейського:

- «Слухайте, а ви мене не можете в медзаклад доставити щоб я пройшла аналізи?»

- «Ми не можемо, оскільки матеріали на вас уже складено. Ви можете безпосередньо в будь-який медичний заклад проїхати і здати відповідні аналізи, після цього ці висновки і аналізи ви надаєте в суд… Вам було проведено огляд і запропоновано проїхати в медзаклад, на що ви відмовились.

Далі поліцейський повідомляє, що ним також складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і запитує чи особа із ним згідна. Та відповідає, що не згідна. І після цього поліцейський дає вказівку своєму напарнику внести до відповідної графи Акта слово зовсім іншого змісту, а саме «Відмовилась», що той і робить.

Далі повідомлено про відсторонення і надано копії документів.

Таким чином, чітко вбачається, що поліцейським роз`яснювалися права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП після складення протоколу, що є порушенням вимог ч.4 ст.256 КУпАП, де вказано, що такі роз`яснюються при складанні протоколу. У даному випадку втрачається логічний зміст цієї процедури, передбачений законодавцем, що недопустимо.

Крім того, згідно вимог ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Однак, навіть після 4-5 разового висловлення незгоди особи із результатом огляду під час бесіди поліцейського із ОСОБА_1 , ним не вжито заходів для повернення ситуації в правове русло. Формальні посилання на попередню згоду з результатом, яка ніде не відображена, факт завершення складання протоколу та можливість самостійного відвідання медзакладу не були відповідною реакцією.

Отже, відображені дії зумовили те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, був проведений з порушенням вимог статті ст.266 КУпАП, а тому такий слід вважати недійсним.

Додатковими підставами які вказують на незаконність дій слід також визнати: відсутність оголошення підстав та законності зупинки транспортного засобу(службовий автомобіль після розвороту супроводжував авто особи доволі тривалий час без включених проблискових маячків), формальний підхід із встановлення та оголошення ознак сп`яніння без будь-яких належних доказів цього, тощо.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд, який викладено у постанові 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Тобто, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

У рішенні від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130, 247, 251, 266, 276, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Медведик Л.О.