ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9003/25Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 33/817/388/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот),00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.3 ст.30 КУпАП, до строку застосованого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за цією постановою приєднано невідбуту частину такого адміністративного стягнення за постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2025 року у справі № 602/125/25, яка набрала законної сили 24 березня 2025 року, та остаточно застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот),00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 9 років 9 місяців 22 дні. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять),60 грн в дохід держави.

Згідно постанови 21 квітня 2025 року о 16 год. 27 хв. в м. Тернополі по вул. Леся Курбаса, 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chrysler 300с, р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинене повторно протягом року. Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року, а провадження у справі закрити. Також просить визнати неналежними та недопустимими докази у матеріалах справи та провести додаткове дослідження оптичних компакт дисків із фрагментами відеозаписів. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 участі в судовому засіданні не брав, а з копією оскаржуваної постанови ознайомився на сайті ЄДРСР 29 червня 2025 року, а апеляційна скарга подана 02 липня 2025 року. Зазначає, що:

суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 ;

оскаржувана постанова суду винесена не 03 червня 2025 року, а 25 червня 2025 року;

оскаржувану постанову суд першої інстанції не направив ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу у зазначений в протоколі час та місці;

місцевий суд безпідставно взяв до уваги рапорт працівника поліції Коваля А. так як він є сумнівний;

в матеріалах справи відсутні допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинив на протязі одного року адміністративні правопорушення передбачені ч.2-4 ст.126 КупАП;

відеодокази наявні у матеріалах справи не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 на протязі року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2-4 ст.126 КупАП;

в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії;

працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 жодних ПДР своїми діями не порушував;

надуманими та безпідставними є висновки суду про те, що ОСОБА_1 , на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, повністю був згідний із висновками поліцейських про вчинення ним адміністративного правопорушення;

судом першої інстанції не встановлено та не підтверджено відповідними доказами усі необхідні характеризуючі відомості щодо особи ОСОБА_1 , зокрема: місце роботи; посада; наявність на утриманні неповнолітніх дітей; престарілих батьків і т.д.;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні;

працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки;

на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій;

працівниками поліції не зазначено відомостей про технічний прилад відеофіксації, якими проводилися відеозаписи;

копія постанови про накладення адміністративного штрафу не відповідає вимогам діловодства;

в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про місце, час та на підставі якого процесуального документу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КупАП.

В судові засідання апеляційного суду 21 липня 2025 року, 02 вересня 2025 року, 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомивши про те, що він хворіє. При цьому, ОСОБА_1 жодного разу не було надано суду підтвердження його перебування на лікуванні.

В судове засідання апеляційного суду 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 знову не з`явився, хоча цього дня особисто подавав до суду письмову заяву про відкладення апеляційного розгляду з тих підстав, що він хоче скористатися правовою допомогою адвоката, який знаходиться у відпустці ще на 18 календарних днів. При цьому, ОСОБА_1 не зазначив жодних відомостей на підтвердження того, що ним було укладено з будь-яким адвокатом договір про надання правової допомоги в цій справі. Також, жоден адвокат не надавав апеляційному суду ордер на захист інтересів ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду в цій справі.

Враховуючи наведені обставини і те, що ОСОБА_1 з часу подання ним 01 липня 2025 року апеляційної скарги жодного разу не з`явився для участі в апеляційному розгляді і не надав суду доказів поважності причин його неодноразового неприбуття в судові засідання, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неприбуття ОСОБА_1 в судові засідання і наявність підстав для проведення апеляційного розгляду у його відсутності відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року, то воно підлягає поновленню виходячи з того, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, через які було його пропущено, підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями і є поважними.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307693 від 21 квітня 2025 року; матеріалах відеозапису; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4552018 від 21 квітня 2025 року; рапорті інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Андрія Коваля від 21 квітня 2025 року; копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/15637/24 від 20 серпня 2024 року; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3640659 від 11 грудня 2024 року; копії постанови Лановецького районного суду Тернопільської області у справі № 602/125/25 від 12 березня 2025 року; довідках виданої 22 квітня 2025 року Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, установлюються також і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу у зазначений в протоколі час та місці, відеодокази наявні у матеріалах справи не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , так як він жодних ПДР своїми діями не порушував є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307693 від 21 квітня 2025 року, який узгоджується з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Так, відповідно до ст.35 Закону України Про Національну поліцію однією з підстав для зупинки транспортного засобу є наявність інформації, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що 01 квітня 2025 року водій ОСОБА_1 порушив ПДР України і з відеофіксацією цього порушення було ознайомлено ОСОБА_1 (файл export-b5702.mp4 починаючи з 16:36:10). Також, даними відеозапису (файл export-b5702.mp4 з 16:28:40 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з якого видно, що останньому було повідомлено саме про таку підставу зупинки його транспортного засобу, а також (файл export-b5702.mp4 з 16:38:25 год) де останньому продемонстровано порушення ним 01 квітня 2025 року ПДР України. Будь-яких зауважень щодо підстави зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 озвучено не було.

Крім того, наявність таких підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.35 Закону про поліцію для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підтверджується доданим до протоколу про адміністративне правопорушення рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Андрія Коваля від 21 квітня 2025 року.

Також, з відеозапису (файл export-b5702.mp4) вбачається, що ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі один, на задньому сидінні вже після зупинки працівниками поліції. За відсутності будь-яких ознак, що до моменту фіксації відео керування здійснювала інша особа, а також з огляду на поведінку самого ОСОБА_1 (зокрема, те, що саме він надавав документи, пояснював походження транспортного засобу, контактував із власницею авто), висновок працівників поліції і суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, є логічним, обґрунтованим та підтвердженим сукупністю доказів у справі.

Наявність безперервного відеозапису, на якому не фіксується жодна інша особа, яка би могла бути водієм, додатково підтверджує, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом до зупинки транспортного засобу.

Виходячи із вищевикладеного, доводи апелянта щодо відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що спростовуються сукупністю належних, допустимих та взаємопов`язаних доказів, досліджених судом першої інстанції.

Крім наведених обставин, твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4552018 від 21 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КупАП, і згідно якої, ОСОБА_1 21 квітня 2025 року о 16:27:45 год в м. Тернопіль по вул. Леся Курбаса, 6, керував транспортним засобом не маючи при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1.б ПДР України.

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки не заслуговують на увагу, так як вбачається з матеріалів справи, даними відеозапису зафіксовано як працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки (файл export-b5702.mp4 з 16:38:25 год). Також, дані твердження спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2025 року, складеного щодо ОСОБА_1 , згідно якого останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При підписанні протоколу ОСОБА_1 не зазначив зауважень щодо не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що працівниками поліції не зазначено відомостей про технічний прилад відеофіксації, якими проводилися відеозаписи, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи нібито відсутні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2-4 ст.126 КУпАП, а також про відсутність у протоколі відповідних відомостей, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307693 від 21 квітня 2025 року чітко зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом повторно протягом року, будучи позбавленим права керування, що, у свою чергу, є ознакою складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КупАП.

Крім того, у пункті 11 цього ж протоколу зазначено, що до нього додаються відповідні матеріали справи, зокрема рапорт працівника поліції та інші документи, які повною мірою підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 раніше адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 КупАП.

Так, в матеріалах справи наявні:

копія постанови Лановецького районного суду від 12 березня 2025 року у справі № 602/125/25, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування строком на 5 років;

копія постанови серії ЕНА № 3640659 від 11 грудня 2024 року, якою його притягнуто за ч. 4 ст. 126 КупАП;

копія постанови серії ЕНА № 4552018 від 21 квітня 2025 року ч. 1 ст. 126 КупАП;

копія постанови Тернопільського міськрайонного суду від 20 серпня 2024 року, якою його було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП із застосуванням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування ТЗ на три місяці.

Також, до матеріалів справи додано письмову інформацію Управління патрульної поліції в Тернопільській області від 22 квітня 2025 року, яка містить підтверджує дані зазначених копій постанов і містить аналогічні дані щодо неодноразового притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.126 КУпАП.

Таким чином, твердження про відсутність у матеріалах справи належних доказів повторності порушення протягом року, а також про відсутність відповідних відомостей у протоколі, є безпідставними та такими, що спростовуються як змістом самого протоколу, так і наявними у справі документами, що підтверджують притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частини 4 та 5 статті 126 КУпАП у межах одного року.

Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про місце, час та на підставі якого процесуального документу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КупАП, так як у цьому протоколі зазначено, що 21 квітня 2025 року о 16 год. 27 хв. в м. Тернополі по вул. Леся Курбаса, 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chrysler 300с, р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинене повторно протягом року. Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Також, у вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я особи, яка його складала, та його підпис.

Таким чином, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка його склала і особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_1 щодо його змісту не зазначено, останній своїм підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений та його копію отримав.

Вивчення змісту протоколу про адміністративне правопорушення дає підстави дійти висновку, що в ньому достатньо чітко і доступно для розуміння викладено суть інкримінованого правопорушення.

Той факт, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не містять цифрових підписів їх автора та особи, уповноваженої на виготовлення їх копій, що на думку апелянта повинно мати наслідком визнання його недопустимим доказом, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки цей відеозапис здійснений у встановленому порядку нагрудною камерою працівників поліції і зафіксовані ним обставини узгоджуються з даними інших доказів у цій справі, а тому відсутні жодні сумніви у достовірності подій і обставин, які ним зафіксовані.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не встановив повного обсягу характеризуючих даних щодо ОСОБА_1 , є безпідставним, так як вбачається із оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дослідив усі наявні обставини, що мають значення для розгляду справи, зокрема: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, факт повторного вчинення правопорушення під час дії попереднього стягнення. Саме ці обставини, відповідно до ч.3 ст.30 КУпАП, були підставою для призначення нового стягнення з приєднанням невідбутої частини.

Крім того, апелянтом не надано жодних доказів, які б спростовували висновки суду чи підтверджували наявність пом`якшувальних обставин.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що місцевий суд безпідставно взяв до уваги рапорт працівника поліції Коваля А., не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на сукупності інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи, однак не можуть бути безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст.268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду. Однак, в судові засідання апеляційного суду на протязі липня-вересня 2025 року ОСОБА_1 також не з`явився і не надав суду доказів поважності причин його неприбуття, що свідчить про його небажання особисто реалізувати вказані процесуальні права і формальність доводів апеляційної скарги в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року, відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя