Справа № 484/4088/25
Провадження № 3/484/1940/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши справу, яка надійшла до суду 23.07.2025 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 року о 09:50 годині в м. Первомайську по вул. Одеській, 101 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес Бенц Спрінтер д.н.з. НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння кінцівок рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестер Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КНП ПЦМБЛ відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

15.08.2025 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Лисевича С.В. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому він виклав письмові пояснення по суті справи, зазначивши, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнає та заперечує обставини, викладені у протоколі та інших документах. Пояснив, що ОСОБА_1 22.07.2025 року не керував автомобілем Мерседес Бенц Спрінтер д.н.з. НОМЕР_4 , а знаходився в його кабіні разом з водієм ОСОБА_2 та іншим пасажиром ОСОБА_3 . Після того як працівник поліції вивів з автомобіля водія ОСОБА_2 він звернув увагу на ОСОБА_1 , який був у напівсонному стані після безсонної ночі та припустив, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння. Потім поліцейські заявили, що призначають водієм ОСОБА_1 , якому під відеофіксацію потрібно підтвердити, що саме він керував автомобілем в стані сп`яніння та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зі слів поліцейських стало відомо, що за планом вони мають скласти на день певну кількість протоколів за ст. 130 КУпАП і в разі, якщо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовляться посприяти в досягненні цієї мети, всіх трьох буде доставлено до ТЦК, з працівниками якого є домовленість щодо насильницьких дій до осіб, які створюють перешкоди поліцейським. Також поліцейські обіцяли, що після складання протоколу всіх відпустять і ОСОБА_2 зможе продовжити керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 під тиском вимушено погодився з такою пропозицією і його висловлювання було зафіксовано поліцейським на мобільний телефон. При цьому під час всіх зазначених подій відеореєстратори поліцейських були вимкнені. На запитання ОСОБА_1 , чи є законною зйомка поліцейськими на власні мобільні телефони, він отримав відповідь про те, що в них в суді все схвачено. Тож вважає дії поліцейських незаконними та зазначає, що у справі відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що чинне законодавство не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями, у зв`язку з чим наявні в матеріалах справи відеозаписи, зняті на мобільний телефон, не можуть бути визнані допустимими доказами у справі. Також у протоколі є посилання на технічний засіб відеозапису /68 та зазначено про відсутність свідків події, що не відповідає дійсності. За таких обставин просив в наступне судове засідання викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аналогічні за змістом письмові пояснення 01.10.2025 року надав суду ОСОБА_1 , в яких також зазначив, що не прибуде до суду, оскільки боїться помсти зі сторони поліцейських.

02.10.2025 року захисник ОСОБА_1 Лисевич С.В. надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, відеозаписи, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п.1.9 Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичне освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних засобів.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність саме таких ознак виявлена у ОСОБА_1 22.07.2025 року, тож у працівників поліції дійсно були підстави пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктами 6, 7 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Викладене у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджене сукупністю досліджених судом доказів.

Судом переглянуто доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписами, здійсненими поліцейськими, і встановлено, що ОСОБА_1 22.07.2025 року дійсно керував транспортним засобом Мерседес Бенц Спрінтер д.н.з. НОМЕР_4 та був зупинений працівниками поліції. На відеозаписі чітко зафіксовано як поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу алкотестер Драгер, на що він відмовився, потім ОСОБА_1 пропонували проїхати в медичний заклад на огляд, на що він також відмовився. Працівники поліції попереджали його про відповідальність, яка передбачена за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснили йому права. Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився. Поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Твердження ОСОБА_1 про те, що 22.07.2025 року він не керував транспортним засобом Мерседес Бенц Спрінтер д.н.з. НОМЕР_4 , а керував ОСОБА_2 , спростовується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами, на яких чітко зафіксовано процес переслідування поліцейськими даного транспортного засобу, після зупинки якого зі сторони водія автомобіля виходить саме ОСОБА_1 , з яким в подальшому працівники поліції ведуть розмову та, виявивши в нього ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, ОСОБА_1 під час пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, процес якої повністю відображений на відеозаписах, доданих до наданого протоколу, не висловив жодних заперечень з приводу того, що він не керував зазначеним транспортним засобом.

Тож такі пояснення ОСОБА_1 не заслуговують на увагу. Суд визнає їх неправдивими, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами, а навпаки, спростовуються сукупністю досліджених вище судом доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29.06.2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 - Лисевича С.В. до суду були викликані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які фактично є свідками захисту, однак явку таких свідків в судове засідання сторона захисту не забезпечила.

Через канцелярію суду надійшли письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак суд вважає такі пояснення недопустимими доказами, оскільки свідки не попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень та відмову дати свідчення. Безпосередньо судом або іншою уповноваженою на те посадовою особою такі свідки не допитувалися. Тож суд не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та не оцінює їх.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.11.2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тож суд приходить до висновку про те, що вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку поліцейських під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а також в разі відмови від такого огляду, фіксування зазначеної події саме на нагрудну камеру працівника поліції та відеореєстратор, оскільки в такому випадку повинні застосовуватися технічні засоби відеозапису.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Кожний з відеофайлів, які містяться на диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, повністю відтворює обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, - відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, зокрема, узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин наданий відеозапис відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини за подією, яка відбулася 22.07.2025 року узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Незазначення в наданому протоколі свідків події не є порушенням порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. В даному випадку наявний відеозапис, тож залучення свідків було правом працівника поліції, а не його обов`язком.

Доводи захисту про те, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, а зібрані докази не доводять винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на викладене вище.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський - це посадова особа, яка діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та інших законодавчих актів, які регламентують діяльність поліції.

В даному випадку діє імператив презумпції правоти поліцейського, тобто при виконанні службового обов`язку поліцейський діє завідомо правомірно, в межах закону. Порушень повноважень поліцейського судом не встановлено. Порушення Правил дорожнього руху виявлено ним безпосередньо при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху та виявленням порушників.

Всі встановлені поліцейськими під час несення служби обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 399066 від 22.07.2025 року, який є доказом в наданій справі.

Встановлено, що поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будь-яких порушень законодавства поліцейськими, які б могли вплинути на вирішення справи, а також факту упередженого ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 судом не встановлено.

Твердження захисту про зухвалу поведінку працівників поліції, які залякували ОСОБА_1 та погрожували йому, суд оцінює критично, оскільки наявним в матеріалах справи відеозаписом даний факт не підтверджено, а крім того ОСОБА_1 мав право оскаржити на його думку неправомірні дії працівників поліції, однак таким правом не скористався, матеріали справи не містять доказів такого оскарження та їх результатів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом матеріалів справи.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п.282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними на те посадовими особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не наведено і при розгляді справи судом не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для закриття провадження у справі.

Згідно з інформацією бази даних інформаційно-аналітичної системи Національної поліції ІКС ІПНП підсистеми «Головного сервісного центру» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника, суд вважає за необхідне призначити йому єдине можливе стягнення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, на підставі п. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 605 грн. 60 к. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові.

СУДДЯ: