Провадження № 33/4808/666/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Савчин Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Савчин Тетяни Михайлівни, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючої лікарем у військовому шпиталі,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що водій ОСОБА_1 20 червня 2025 року о 02 год. 30 хв. у с. Крихівці по вул. Слобідська, 6 керувала автомобілем марки «Chevrolet» моделі «Equinox», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager 7510 0283», тест №864. Результат становив 0,73 % проміле. ОСОБА_1 з результатами згідна. Від керування транспортним засобом відсторонена.

В апеляційній скарзі адвокат Савчин Т.М. просить постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є такою, що постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді суд не з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному об`єктивному, та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що наявність підпису ОСОБА_1 на документах свідчить виключно про те, що вона ознайомлена із змістом протоколу та акту огляду, а не визнає правопорушення, яке ставиться їй у провину. А тому суд не міг брати до уваги підпис на протоколі та акті у графі «ознайомлена», як доказ погодження з результатом огляду.

Вважає, що направлення свідчить виключно про те, що ОСОБА_1 не погодилась з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому вона вважається особою, яка не погодилась з результатом огляду проведеного спеціальним технічним приладом.

Звертає увагу, що суд у постанові зазначив, що на відеозаписі відображено, що після зупинки у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук та запах алкоголю з порожнини рота, однак, це не підтверджується самим відеозаписом, оскільки, як підставу проведення огляду ОСОБА_1 , працівники поліції вказали, що це згідно інструкції і не вказували на наявність будь яких ознак алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що ОСОБА_1 не погодилась з результатом огляду та після пропозиції працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повідомила працівників поліції, щоб ті оформляли адміністративні матеріали. Вказані обставини не спростовують, а навпаки підтверджують те, що ОСОБА_1 не погодилась з результатом огляду на місці зупинки, та відмовилась від проходження огляду у медичному закладі, а висловлення ОСОБА_1 «Оформляйте» не може трактуватися як згода з результатом огляду.

Вказує, що а ні матеріали справи, а ні відомості, які відображені на відеозаписі не містять беззаперечної згоди ОСОБА_1 з результатом огляду на місті зупинки транспортним засобом, а тому працівники поліції повинні були ставити у провину ОСОБА_1 порушення вимог п. 2,5 ПДР України, а не п. 2,9а.

Адвокат Савчин Т.М. з`явилась в судове засідання апеляційного суду. Їй роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просила задовольнити апеляційну скаргу та розглядати її без участі ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавала, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 червня 2025 року серії ЕПР1 № 367204 (а.с. 1) 20 червня 2025 року о 02 год. 30 хв. у с. Крихівці по вул. Слобідська, 6 ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Chevrolet» моделі «Equinox», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager 7510 0283», тест №864. Результат становив 0,73 % проміле. ОСОБА_1 з результатами згідна. Від керування транспортним засобом відсторонена. Цим порушила вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським В2Р1Б1 УПП в Івано-Франківській області капралом поліції Мочарською О.І. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердила, що їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від дачі пояснень відмовилась.

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст, а тому твердження апелянта про те, що наявність підпису ОСОБА_1 на документах свідчить виключно про те, що вона ознайомлена із змістом протоколу та акту огляду, а не визнає правопорушення, яке ставиться їй у провину не є слушним.

Крім того працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 процедуру та наслідки, тому ОСОБА_1 підписуючи документи безаперечо знала і розуміла зміст обвинувачення.

Твердження апелянта про те, що в протоколі не зазначено ознак сп`яніння, не впливає на законність висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме це, згідно п. 2.9. а Правил дорожнього руху ставиться їй вину.

Крім того суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази та досліджує їх в своїй сукупності, тому не зазначення вказаних відомостей не є підтвердженням безпідставності огляду, оскільки такі відомості зазначені в інших процесуальних документах, що доводять вину ОСОБА_1

Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 3), підписана ОСОБА_1 та засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 7510» - 0,73 ‰ проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Drager Alkotest 7510», з результатом 0,73 ‰ проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 погодилась та підписала акт

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП ПОК ЦПЗ ІФ ОР (а.с. 5), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якої виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук не пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки такий огляд було проведено на місці зупинки, з яким вона погодився.

Твердження апелянта про те, що направлення свідчить виключно про те, що ОСОБА_1 не погодилась з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому вона вважається особою, яка не погодилась з результатом огляду проведеного спеціальним технічним приладом не є слушним, оскільки ОСОБА_1 не доставлялась у медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бо погодилась з результатом огляду на місці та відмовилась від проходження такого огляду у медичному закладі, а направлення лише фіксує факт такої відмови.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 10), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух та подальшу зупинку транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Equinox», д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням комендантської години. В ході розмови працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, але остання від такого відмовилась та пояснила, що нічого не вживала, оскільки є лікарем та проводила операцію, яка затягнулась. Після відмови працівники поліції повідомили ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду та оголосили їй виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Далі ОСОБА_1 повідомила, що після складної операції, дійсно випила невелику кількість алкоголю. Працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці чи в медичному закладі та перевірили документи у ОСОБА_1 , яка погодилась пройти огляд на місці. Далі зафіксовано процедуру проходження огляду за допомогою приладу Драгер, під час якого ОСОБА_1 неодноразово не продувала необхідної кількості повітря, у зв`язку з цим працівниками поліції повідомили, що такі дії будуть розцінені як відмова від огляду. Далі ОСОБА_1 все ж пройшла огляд за результатом якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. ОСОБА_1 запитала працівників поліції про наслідки згоди, працівники поліції роз`яснили їй наслідки та подальші дії та повідомили про можливість пройти повторний огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 сказала що порадиться. Після цього остання сказала, щоб працівники поліції оформляли документи на місці. На запитання працівника поліції чи відмовляється від огляду у медичному закладі ОСОБА_1 дала ствердну відповідь. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснили ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також зафіксовано процес складання процесуальних документів, які ОСОБА_1 підписала та відмовилась від дачі пояснень.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодилась з результатом огляду та після пропозиції працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повідомила працівників поліції, щоб ті оформляли адміністративні матеріали не є слушним, оскільки з відеозаписів вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду, наслідки перебування в сталі сп`яніння та наслідки незгоди з результатом проведеного огляду на місці і остання розуміючи можливі наслідки повідомила працівників поліції про оформлення документів на місці, що було правильно розцінено працівниками поліції як згода з результатом огляду. Крім того працівники повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, але остання від такого відмовилась.

Таким чином матеріалами провадження не зафіксовано незгоди ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду.

Відповідно твердження апелянта про те, що огляд не відповідав порядку та працівники поліції повинні були ставити у провину ОСОБА_1 порушення вимог п. 2,5 ПДР України, а не п. 2,9 а ПДР України також не є слушним.

Також слід зазначати, що працівники поліції, в ході розмови, повідомили ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду та оголосили їй виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, тому твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 взагалі не оголошувались виявлені ознаки сп`яніння спростовується відеозаписами.

Як вбачається з відеозаписів ОСОБА_1 були роз`яснені її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керувала ним у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якої поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, за результатами якого ОСОБА_1 погодилась. Також їй було запропоновано пройти повторний огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 повідомила, що не бажає їхати в медичний заклад.

Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається такою, що пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було надано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не є слушним, оскільки за змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлювала вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 7510, включений до вказаного переліку, а тому вважаю, що показники застосованого спеціального технічного засобу є допустимими доказами.

Також адвокат Савчин Т.М. просила ретельно врахувати всі обставини справи та особу ОСОБА_1 , яка являється волонтером та військовим лікарем, однак вказане не може впливати на доведеність вини та призначення покарання, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже за результатами апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшла огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керувала ним у стані сп`яніння.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну адвоката Савчин Тетяни Михайлівни, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло