ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1794/25 Справа № 202/157/25 Суддя у 1-й інстанції - Недобитюк Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Тарасевича С.В.,

апеляційну скаргу адвоката Тарасевича С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: відсутній в матеріалах справи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року встановлено, що 19.12.2024 о 13:20 в Лиманському ОТГ с. Ярова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Алкотестер Drager та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Тарасевич С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , просить поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначив, що оскаржена постанова була ухвалена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, а сторонам її копія не вручалась та у встановленому законом порядку не надсилалась. Оскаржену постанову від 29 січня 2025 року було отримано лише 28.05.2025 року шляхом ознайомлення з матеріалами справи, про що міститься відповідна відмітка в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Тарасевич С.В. просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що надані працівниками поліції відеозаписи із власного мобільного телефону не можуть бути належними доказами у справі. При цьому, працівник поліції не був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористався. При цьому, свідки не залучалися.

Зазначає, що в протоколі відсутні посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснено відеофіксацію. Також відеозапис є небезперервним.

Зауважує, що суд безпідставно не врахував, що ОСОБА_1 виконував бойове завдання саме 19.12.2024 року, що підтверджується довідкою, виданою ВЧ НОМЕР_2 від 16.01.2025 року.

Позиції сторін в суді :

В судовому захисник адвокат Тарасевич С.В. просив його апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 січня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга вперше була подана адвокатом Тарасевич С.В. через суд першої інстанції 06 червня 2025 року, тобто з пропуском строку, передбаченого на апеляційне оскарження. Справу в суді 1-ї інстанції було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про направлення ОСОБА_1 копії оскарженої постанови суду. Відповідно до відмітки у заяві про ознайомлення з матеріалами цієї справи захисник Тарасевич С.В. ознайомився 28 травня 2025 року. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Тарасевича С.В. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керувала транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Алкотестер Drager та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 982477, письмовими поясненнями, рапортом щодо обставин викладених у протоколі, відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 19 грудня 2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його небезперервність, а також здійснення не на бодікамеру, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Крім того, доводи захисника щодо необхідності присутності свідків під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у даному випадку суперечать змісту закону.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - огляд проводиться у присутності двох свідків.

У цьому провадженні поліцейськими застосовувались технічні засоби та відеозаписи долучені до справи, а тому присутності свідків у такому разі закон не вимагає.

З відеозапису також вбачається, що поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» (відеозапис ...29, починаючи з 0:00:01).

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Доводи сторони захисту про відсутність посилання в протоколі про адміністративне правопорушення про технічний засіб, на який було здійснено відеофіксацію, є необґрунтованими. Так, з протоколу серії ААД №982477 від 19.12.2024 р., складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що при його складанні було зазначено у відповідній графі, що до протоколу долучається, окрім іншого, відеозапис. Крім того, протокол було оголошено ОСОБА_1 (відеозапис...35, починаючи з 0:00:01), ним власноруч поставлені підписи про ознайомлення з протоколом, заперечень від ОСОБА_1 не надходило, як і не було долучено письмового заперечення.

Крім того, відповідно до приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами. Тобто, оскільки доданий до матеріалів справи відеозапис містить фактичні дані, якими встановлюється наявність складу адміністративного правопорушення, то він є належним та допустимим джерелом доказів.

Тож, долучений до справи диск з відеозаписами вважаю належним та допустимим доказом, оскільки розумних сумнівів в автентичності відеозаписів на ньому, якими зафіксовано події, що відбувалися 19.12.2024 року за участю ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає. Стверджуючи про невідповідність зафіксованих подій на долученому диску з відеозаписами, апелянт зобов`язаний був надати переконливі докази на підтвердження своєї позиції, чого ним зроблено не було.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 перебував саме при виконанні бойового завдання в день та час, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, не підтверджені матеріалами даної справи.

Довідка військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2025 р., що була долучена захисником до апеляційної скарги, свідчить лише про те, що ОСОБА_1 дійсно є військовослужбовцем Збройних Сил України, та ніяким чином не доводить виконання ним саме бойового завдання при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №982477 від 19.12.2024 р., складеного що ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тим більш, що проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів об`єктивно не потребує значного часу.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на законну вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника з доповненнями та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Тарасевичу С.В., який діє в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Тарасевича С.В. залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин