Номер провадження 33/816/594/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шевченка Д.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 15.10.2024 року о 19 год. 50 хв. в м. Суми, по вул. Степана Бандери, 40, керував т.з. ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510 на місці зупинки категорично відмовився, також відмовився прослідувати до найближчого медичного закладу для освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2025 року, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд прийняв до уваги як єдиний доказ пояснення поліцейського.

Зазначав, що під час судового розгляду ОСОБА_1 свою провину не визнав, висловив категоричну незгоду відносно складеного щодо нього протоколу, повідомив, що при зазначених у протоколі обставинах 15 жовтня 2024 року транспортним засобом, а саме автобусом, не керував взагалі, автобус не перебував у рейсі у зв`язку з проведенням технічного обслуговування. Перебуваючи у кабінеті, а потім на вулиці біля автобуса, приблизно о 19:15 - 19:20 до автобусу, який перебуває на технічному огляді біля воріт станції (місце стоянки автобуса), під`їхали працівники поліції з клопотанням його оглянути. ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції провели огляд автобуса та безпідставно, не повідомивши підстав та ознак сп`яніння, запропонували огляд на стан сп`яніння, на що отримали відмову, оскільки цим транспортним засобом, так само як і іншими, він не керував, перебував на робочому місці - працював з документами та надавав допомогу у ремонті слюсарю. Автомеханік ОСОБА_2 , будучи свідком події, у суді надав покази, які підтверджують пояснення ОСОБА_1 .

Стверджував, що працівник поліції, який був викликаний судом без урахування думки сторони захисту, не зміг підтвердити свої пояснення та надати суду будь-які докази винуватості ОСОБА_1 .

Вказував, що на відеозаписі з долученого до матеріалів справи диску не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і це логічно, оскільки він взагалі перебував в адміністративній будівлі та займався документальною роботою, а потім допомагав слюсарю ремонтувати автомобіль. Будь-який належний та допустимий доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи відсутній. Зазначав, що жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом, у т.ч. автобусом, та був взагалі зупинений на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію немає, докази цього відсутні. На думку апелянта, з відеозапису вбачається, що працівник поліції взагалі не повідомив ОСОБА_1 про те, що в останнього ним виявлено будь-які ознаки сп`яніння. Звертав увагу суду на те, що 14.02.2025, не звертаючи уваги на думку захисника, який заперечував щодо виклику поліцейського, суд все ж таки самостійно викликав патрульного та опитав його. Однак, на думку апелянта, працівник поліції не є та не може бути свідком у даній справі, оскільки є працівником поліції, представником органу виконавчої влади, упередженою та зацікавленою у розгляді справою особою, яка не може діяти всупереч інтересам служби. Отже пояснення поліцейського не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а самостійний виклик цієї особи судом є перебирання ним функції обвинувачення, де останній, за відсутності реальних доказів, намагається відшукати хоч щось на користь обвинувачення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шевченка Д.С., які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону належним чином не дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Аналіз об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у поєднанні із вимогами зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі зазначеної категорії підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у особи, яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Лише при наявності всіх зазначених обставин та доказів, які підтверджують ці обставини, працівники поліції можуть складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладені вимоги чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що указані висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин справи, неналежної оцінки зібраних у справі доказів з точки зору їх допустимості та достатності та порушення вимог КУпАП, а тому погодитись із цими висновками не можливо.

Як зазначено вище, факт керування особою, яка має ознаки алкогольного сп`яніння, транспортним засобом підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення за допомогою доказів, вичерпний перелік джерел яких визначений у ст. 251 КУпАП. Між тим, дана справа не містить доказів, які би указували на доведеність факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав пояснення аналогічні його поясненням наданим в суді першої інстанції та зазначив, що 15 жовтня 2024 року транспортним засобом, а саме автобусом, не керував взагалі, автобус не перебував у рейсі у зв`язку з проведенням технічного обслуговування. Перебуваючи у кабінеті, а потім на вулиці біля автобуса, приблизно о 19:15 - 19:20 до автобусу, який перебуває на технічному огляді біля воріт станції (місце стоянки автобуса), під`їхали працівники поліції з клопотанням його оглянути. ОСОБА_1 зазначав, що працівники поліції провели огляд автобуса та безпідставно, не повідомивши підстав та ознак сп`яніння, запропонували огляд на стан сп`яніння, на що отримали відмову, оскільки цим транспортним засобом, так само як і іншими, він не керував, перебував на робочому місці - працював з документами та надавав допомогу у ремонті слюсарю.

Із досліджених відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що 15 жовтня 2024 року працівники поліції підходять до автобуса, який знаходиться біля воріт станції, автобус не рухається, ОСОБА_1 шукає документи в кабіні вказаного транспортного засобу, надає їх поліцейським, поліцейські проводять огляд автобуса. Під час спілкування з ОСОБА_4 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовляється. Після чого, працівники поліції складають відносно ОСОБА_4 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційним судом було досліджено надану в судовому засіданні довідку ФОП ОСОБА_5 , згідно якої транспортний засіб автобус ПАЗ-4234 н.з. НОМЕР_1 , 15 жовтня 2024 року у зв`язку з технічними несправностями перебував у ремонті. У цей день ОСОБА_1 не був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

Відповідно, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи, довідку та вислухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про те, що будь-яких доказів факту керування останнім транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Наведене у свої сукупності вказує на недоведеність у ході провадження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.

Неврахування цих обставин призвело до хибних висновків суду першої інстанції про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст. 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки матеріали справи не містять належним та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С. задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.