ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2450/25 Справа № 205/7991/25 Суддя у 1-й інстанції - Шиян В. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Мороза Кирила Тарасовича на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 17 квітня 2025 року о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку 32-а по вул. Набережній Заводській в Новокодацькому районі міста Дніпра керував транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що 18 серпня 2025 року ним подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та видачі копії постанови суду, яку він отримав 20 серпня 2025 року, а також ознайомився з матеріалами провадження. До цього часу ані захисник, ані ОСОБА_1 не отримували копію постанови, тому за таких обставин подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови слід визнати поважними причинами, які зумовили пропуск строку її оскарження.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції. З відеозапису з нагрудних камер не вбачається моменту керування та зупинення транспортного засобу. ОСОБА_1 неодноразово наголошував на відеозаписі, що він не є водієм та не керував транспортним засобом. Відповідно до складеного протоколу працівниками поліції зазначені ознаки взагалі не відносяться до ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того для проходження огляду водія в медичному закладі працівники поліції повинні запропонувати та вручити водієві письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Однак відеозапис, долучений до матеріалів справи взагалі не містить фрагменту вручення направлення на огляд, що є грубим порушенням, а тому процедура огляду на стан наркотичного сп`яніння була порушена. На відеозаписі відсутня відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 взагалі не відмовлявся від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. До того ж не було йому роз`яснено підстави зупинки, права та наслідки у випадку відмови від проходження огляду. Відеозапис не є безперервним та починається з розмови з ОСОБА_1 , а також не містить того, що поліцейськими були встановлені будь-які ознаки наркотичного сп`яніння. Відеозаписом не зафіксовано, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, тому усі інші вимоги працівників поліції він не зобов`язаний був виконувати.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду. Від захисника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та враховуючи, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні, а копію постанови захисник отримав 20.08.2025, а з апеляційною скаргою звернувся 29 серпня 2025 року, доходить висновку, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина повністю доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 303793 від 18.04.2025, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

З відеозапису, долученого до протоколу слідує, що поліцейський встановив ознаки наркотичного сп`яніння та висунув ОСОБА_1 вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення або спростування стану наркотичного сп`яніння.

Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився на неодноразову вимогу поліцейського проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та такі дії водія суд першої інстанції правильно розцінив як відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП окреслює обставини, які підлягають доказування в межах даної категорії справ, зокрема, що особа керувала транспортним засобом (виконувала функції водія), мала ознаки відповідного сп`яніння та в порушення обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР України, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом є неспроможними.

КУпАП не встановлює вимог, що керування транспортним засобом встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та в їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Аналогічні доводи захисника були предметом перевірки судом першої інстанції, яким надана належна оцінка, з чим погоджується і апеляційний суд.

Щодо доводів захисника, що відеозапис не містить фрагменту вручення направлення на огляд на стан сп`яніння, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я або не погоджується з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Водночас, у цій справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у будь-якому порядку, тому у поліцейського взагалі були відсутні підстави для складення такого направлення.

Нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкції взагалі не містять вимоги щодо складання працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідком закриття провадження у справі.

При розгляді справи порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи в межах доказування у даній категорії справ, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам апеляційної скарги викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994 р., № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, § 61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, § 30).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Мороза Кирила Тарасовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Мороза Кирила Тарасовича залишити без задоволення.

Постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун