ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1335/25

Провадження № 3/568/702/25

24 вересня 2025 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу в режимі відеоконференції, матеріали якої надійшли від відділу організації несення служби в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

21 липня 2025 року о 10 год. 20 хв. в с.Крупець автодорога М 06 «Київ-Чоп» 423 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SUBARU LEGACY» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Alcotest Драгер №7510 (0385)», що підтверджується тестом №615 ВІД 21.07.2025 року, результат огляду становить 1.63 % проміле, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Моісеєнко В.В. вказав, що доказів керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом «SUBARU LEGACY» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах не має. Усі висновки поліцейського є надуманими та суперечливими, не базуються на вимогах закону, а лише на припущеннях та довільному трактування Закону. Свідки даної події відсутні. Протокол серія ЕПР1 №398068 від 21.07.2025 р. не містить в собі відомості, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, хоча ОСОБА_1 повідомляв поліцейським що є військовослужбовцем та за наказом командира прямує до місця дислокації. Всупереч вимогам закону працівники поліції не викликали представників Військової служби правопорядку, які мають право проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння та за його наслідками складами протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 заперечує вживання спиртних напоїв 21.07.2025 р. При огляді на стан алкогольного сп`яніння поліцейські виявили, що газоаналізатор Драгер був несправним, відтак поліцейські не показали результат огляду. Отже самі поліцейські усвідомлювали та розуміли, що прилад є несправним, а отже показує недостовірні результати, що дає підстави стверджувати, що результат огляду на стан сп`яніння не може бути належним та допустимим доказом у даній справі. Крім того, поліцейські використовували муштук невідомого виробника, що також свідчить про недостовірні результати огляду. Також прилад, який використовували поліцейські для проведення ОСОБА_1 , проходив останнє калібрування 15.11.2024. На момент зупинки ОСОБА_1 був тверезий і працівники поліції, запропонувши пройти огляд на стан сп`яніння, не вказали на ознаки алкогольного сп`яніння. Після проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, працівники поліції, всупереч закону, не пропанували пройти вказаний огляд в медичному закладі, що свідчить про порушення прав ОСОБА_1 . Відеозаписи надані суду, не відповідають вимогам закону, оскільки відеозапис не є безперервним, не зрозуміло з яких причин диск містить 9 відеофайлів, що свідчить про втручання сторонніх осіб та можливий монтаж відеозаписів. Окрім того оптичний диск із відеофайлами не є первинним записом, а копією, яка виготовлена не встановленою особою у невідомий спосіб, також вказаний електронний доказ не засвідчений електронним цифровим підписом, а тому такий доказ є недопустимим. В сукупності всіх обставин захисник просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Моісеєнко В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відповідно до п 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 складений на бланку відповідного зразка з серійним номером ЕПР1 №398068 від 21.07.2025 р. уповноваженою на те особою інспектором 2 взводу 3 бат. Управління патрульної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Левчук А.С. (а.с.1)

В протоколі, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу під час складання протоколу, ОСОБА_1 не викладено та не заявлено.

Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних та досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.07.2025 р. (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.07.2025 р. (а.с.5); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА №5275168 від 21.07.2025 р. (а.с.6) та іншими дослідженими судом доказами.

Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Драгер №7510 (0385)» тест №615 від 21.07.2025 р., швидкість реакції, результатів тестування на алкоголь, встановлено, що 21.07.2025 року о 10 год. 39 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, з результатом огляду 1.63 % проміле. (а.с.4)

В судовому засіданні було оглянуто відео файл, що долучений до матеріалів справи із записом з нагрудної камери поліцейського №468897, №470468, №469349, які повністю спростовують покази та доводи захисника Моісеєнко В.В., надані в судовому засіданні. ОСОБА_1 жодних зауважень щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результатів не висловлював, самостійно розпакував муштук, який був в упаковці, праціником поліції проведено контрольний замір, результат якого 0,00%0 , після огляду ОСОБА_1 вказав, що з результатом огляду згідний. (а.с.9)

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, окрім повного його не визнання, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. Згідно довідки відділу організації несення служби в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 . (а.с.8)

Щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції, а не працівниками Військової служби правопорядку, як військовослужбовця ЗСУ, то суд дя приходить до наступних висновків.

З наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейському про те, що є військовослужбовцем та виконує наказ командира про прибуття до місця дислокації підрозділу для подальшого несення служби. При цьому ОСОБА_1 надав поліцейському для огляду лише військовий квиток. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 він знаходився при виконанні обов`язків військової служби. Останній не перебував у військовій формі, не пред`явив поліцейському документи, що підтверджують обставини про виконання ним завдань військової служби за наказом тощо.

Відповідно до ч 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 травня 1992 року №2232-XII встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Таким чином, підстави вважати, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом 21 липня 2025 року о 10 годині 20 хв. на 423 км. автодороги Київ-Чоп в населеному пункті Крупець Дубенського району Рівненської області виконував обов`язки військової служби, як військовослужбовець, відсутні.

Суд також ураховує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Щодо клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на думку судді, воно не підлягає до задоволення в зв`язку з його безпідставністю.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи клопотання суд звертає увагу на наступне.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст.6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, зважаючи на конкретні обставини справи, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши клопотання адвоката Моісеєнка В.В., вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, що може суттєво впливати не тільки на можливість адекватно керувати транспортним засобом, а також, стосується безпеки інших учасників дорожнього руху.

При накладенні стягнення суд враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий та сімейний стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Інформація щодо наявності пільг встановлених законодавством України в ОСОБА_1 у суду немає, такої інформації він суду не повідомляв.

Керуючись ст. ст.21, 130, 283, 284 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання захисника Моісеєнка Василя Васильовича про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на р/р UA0017001, код ЄДРПОУ - 38012494, ГУК у Рівнен.обл./ Рівнен.обл./21081300, Банк отримувача Казначейство України, Код класифікації доходів бюджету 21081300 з позбавленням права керування транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на р/р UA0026001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний строк, штраф підлягає примусовому стягненню із ОСОБА_1 в порядку ст. 308 КУпАП у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк