Справа №: 671/1778/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Ніколова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а :

19 вересня 2025 року о 00 год. 20 хв. по вул. Незалежності, 116, в м. Волочиську ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння виконував функції водія, а саме: керував транспортним засобом шляхом вчинення технічної дії для приведення в рух- електричним самокатом VEVI, потужністю до 3 кВт, чим порушив вимоги п.п. а п. 2.9. Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій вину у вчиненні правопорушення визнав, просить суд призначити йому адміністративне стягнення в мінімальному розмірі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.п. а п.2.9 Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 458124 від 19.09.2025 року (а.с. 1), результатами тестування на алкоголь ОСОБА_1 приладом Drager-Alkotest 6810 від 19.09.2025 року (тест № 440), згідно якого унього виявлено стан сп`яніння 0,23 проміле (а.с. 2); даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3); відеозаписом обставин правопорушення, що записаний на dvd-r диск (а.с. 4).

Вирішуючи дану справу, суд приймає до уваги також і ті обставини, що ОСОБА_1 не оскаржував результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі з результатами згоден власноручно поставив підпис (а.с. 3). Згода ОСОБА_1 з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу фактично свідчить про визнання ним факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Результат проходження ОСОБА_1 тесту на алкогольне сп`яніння перевищує допустиму норму.

Суд враховує те, що згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Відсутність заперечень щодо результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, вказує на те, що водій транспортного засобу повністю погоджується з визнанням факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не бажає спростувати позитивний результат огляду шляхом проведення відповідного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Досліджений судом відеозапис із нагрудних камер поліцейських та з відеореєстратора транспортного засобу відображає обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, є належним та допустимим доказом у справі, оскільки отриманий відповідно до вимог Закону України Про Національну поліцію та відповідає змісту протоколу, не містить ознак фальсифікації, тому сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає.

Даючи оцінку діям ОСОБА_1 , суд враховує те, що він, здійснюючи керування двоколісним електросамокатом VEVI, потужністю до 3 кВт, який є електричним, а не є механічним транспортним засобом, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-II від 05 квітня 2001 року електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №2956-IX від 24 лютого 2023 року, електричний колісний транспортний засіб дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 278/3362/15-к від 01.03.2018.

Так, електросамокат призначений для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, а тому такий є транспортним засобом.

Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2023 року у справі №127/5920/22 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 використовував електросамокат для переміщення, приводячи його в рух за допомогою встановленого електричного двигуна, тобто у даному випадку є учасником дорожнього руху, а саме водієм. Тому, він зобов`язаний був дотримуватися Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, з дотриманням закріплених в Конституції України принципів законності, гуманізму і справедливості, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Суд враховує, що згідно бази даних ІПНП Національний портал ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, що підтверджується довідкою, виданою старшим інспектором СРПП відділу поліції №2 Хмельницкого РУП ГУНП в Хмельницькій області Самбором О.О.(а.с. 5).

Призначаючи ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік суд враховує наступне.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Суд визначає для правопорушника ОСОБА_1 дане адміністративне стягнення з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому та спонукання його до правослухняності. На думку суду, дане адміністративне стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 30, 33, 36 40-1, 130 ч. 1, 245, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу: отримувач - ГУК у Хмельницькій області /Волочиська мтг/ 21081100; код отримувача 37971775; банк отримувача -.Казначейство України; код банку отримувача - 899998; рахунок -UA0022653.

Реквізити для сплати судового збору: банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); отримувач ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача 37993783; рахунок UA0026001.

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення штрафу та судового збору становить 3 місяці.

Після набрання постановою законної сили:

- стягувачем в частині сплати адміністративного штрафу є Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, що знаходиться за адресою: 29000, вул. Зарічанська, 7, м.Хмельницький Хмельницька область, ;

- стягувачем в частині сплати судового збору є Державна судова адміністрація України за адресою: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ;

-боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: