Справа № 759/7378/25 Головуючий в суді І інстанції - Оздоба М.О.
Провадження № 33/824/3228/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП -

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 15.03.2025 ОСОБА_1 приблизно о 09.00 год. на пр. Берестейському, 139 у м. Києві, повторно протягом року керував транспортним засобом «Ямаха», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову.

Разом з цим апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови у день проголошення не було вручено. Проте повний текст судового рішення було складено та отримано лише 09.05.2025.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Вказує, що судом першої інстанції при накладенні штрафу не було враховано той факт, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1 групи та отримує соціальну допомогу.

Поряд із цим, апелянт звертає увагу, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення ним було визнано. Також ОСОБА_1 зазначає, що він проходив навчання в автошколі та пройшов теоретичну частину. Також має намір продовжити навчання та завершити практичну частину.

Окрім того, місцевим судом помилково було застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, оскільки ОСОБА_1 взагалі не отримував такого права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Щодо клопотання про поновлення строку апеляційний суд зазначає, що матеріали провадження не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, як і не містить даних про направлення вказаного судового рішення останньому, протягом трьох днів з дня його ухвалення. Відтак, матеріалами справи не спростовуються доводи ОСОБА_1 про отримання ним копії постанови 09.05.2025. З урахуванням наведеного та для забезпечення доступу особи до правосуддя, вказаний строк підлягає поновленню.

вказане клопотання підлягає до задоволення, оскільки копію постанови з мотивами прийнятого рішення ОСОБА_1 отримано 09.05.2024. Крім того, матеріали справи не містять даних про направлення вказаного судового рішення ОСОБА_1 протягом трьох днів з дня його ухвалення.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді, і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення в частині визнання винуватості та накладення стягнення у виді штрафу.

Поряд із цим, апеляційний суд вважає, що постанова Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного стягнення підлягає зміні.

Так, статтею 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Накладаючи адміністративне стягнення та застосовуючи до ОСОБА_1 , окрім штрафу, позбавлення права керування транспортним засобом на строк п`ять років, суд не в повній мірі врахував обставини справи та особу порушника, а тому дійшов передчасного висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, враховуючи наступне.

Поняття «водій» дане у п.1.10 ПДР України. Відповідно до цієї правової норми «водій» це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. «Водієм» також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Таким чином, обов`язковою ознакою, яка відносить певну особу до категорії «водіїв», є наявність у цієї особи посвідчення водія чи іншого документа, який надає йому право керувати відповідним транспортним засобом.

На запит суду Головним сервісним центром МВС України надана відповідь про відсутність у Єдиному державному реєстрі МВС інформації про видачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія. Наведене дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 , як такий, що не має посвідчення водія, не підпадає під поняття «водій», а тому на нього не може накладатись стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку про незаконність постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 в частинні накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років, а тому ця постанова підлягає зміні шляхом виключення із постанови рішення суду про накладення на ОСОБА_1 зазначеного стягнення.

Крім того, як вбачається з наданого ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_2 , останній є особою з інвалідністю з дитинства І групи.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю І групи, звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частин постанови вказівки про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Виключити із постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року рішення суду про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років..

Виключити з резолютивної частини постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605 грн. 60 коп.

В решті постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко