Провадження № 33/824/757/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Боруха В.А., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Боруха В.А. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.1224, 124 КУпАП та накладено стягнення, передбачене ст.1224 КУпАП у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним за те, що він, 10.10.2024 року, о 15:08 год., керуючи транспортним засобом «МАЗ 215 069», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Братства Тарасівців, 25 у м. Києві, при повороті не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Після чого, 10.10.2024 року, о 15:08 год., водій ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимог п.2.10 (а) ПДР України.

В апеляційній скарзі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Боруха В.А.вказано на незаконність постанови судді, через неповне з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що докази, наявні в матеріалах справи не доводять вини ОСОБА_1 , у той день він здійснював пасажирські перевезення за маршрутом та заїжджаючи на паркувальну зону для висадки пасажирів звернув увагу на чисельність автомобілів які були неправильно припарковані і які не можливо було об`їхати, при цьому маючи намір виконати маневр ліворуч, водійка автомобіля «Toyota» не надала йому дорогу коли він вже почав заїжджати на паркувальну зону. Жодних ДТП водій ОСОБА_1 не вчиняв, з боку пасажирів скарг чи претензій не надходило, і він продовжував рух далі за маршрутом, а про обставини зазначені у протоколі, ОСОБА_1 дізнався через декілька днів після дзвінка працівника поліції. Апелянт впевнений, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення і ОСОБА_1 не мав би бути притягнутий до відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та тим самим позбавлений можливості заробляти собі на життя. Тому, просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

До початку апеляційного розгляду захисник уточнив свої апеляційні вимоги. Послався на те, що ОСОБА_1 повністю визнає свою винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікацію його дій, яка наведена в ухвалі місцевого суду. У вчиненні адміністративних правопорушень розкаявся. Просив змінити постанову в частині накладеного стягнення. Послався на те, що він працює водієм автобуса, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами негативно вплине на матеріальний стан його сім`ї. Окрім того як він, так і його дружина є інвалідами, а тому потребують використання власного транспорту. Просив змінити постанова та пом`якшити накладене на нього стягнення до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Боруха В.А., які подану апеляційну скаргу підтримали в частині вимог, викладених у доповненні до апеляційної скарги, підтвердили доводи скарги у цій частині просили її задовольнити в частині вимог, зазначених у доповненні до апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Рішення місцевого суду в частині доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1224 і ст. 124 КУпАП стверджується зібраними у справі доказами і не оскаржується станом на час розгляду справи апеляційним судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про не законність накладеного стягнення, то вони, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими із урахування позиції ОСОБА_1 , що висловлена у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При вирішенні питання про вид та розмір стягнення, яке буде сприяти досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті стягнення суд враховує те, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень та щиро розкаявся у їх вчиненні. Матеріали справи не містять даних про наявність шкоди потерпілій, яка не відшкодована. ОСОБА_1 відповідно до наданої довідки, працює водієм, що указує на те, що робота, пов`язана із керуванням транспортними засобами є основним джерелом доходу ОСОБА_1 . ОСОБА_1 та його дружина є інвалідами 2 групи та мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Наведене указує на те, що як ОСОБА_1 так і його дружина за станом здоров`я мають потребу у використанні власного транспортного засобу. Суд при вирішенні питання про стягнення ОСОБА_1 зважає на сутність порушення вимог ПДР України, які призвели до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які не є грубими, а обставини вчинення ДТП можуть свідчити про неумисне порушення цих вимог. Судом враховується і те, що подія адміністративного правопорушення могла мати не явно виражений характер, що значно зменшує ступінь відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП.

Сукупність указаних обставин дає підстави стверджувати про те, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік не відповідає тяжкості вчинених адміністративних правопорушень та особі ОСОБА_1 внаслідок його суворості та є надмірним для досягнення визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Із урахуванням наведених вище обставин, досягненню такої мети та відповідати принципам справедливості і достатності адміністративного стягнення буде стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити, пом`якшивши призначене йому покарання до штрафу у зазначеному вище розмірі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Боруха В.А. задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині стягнення.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення за ст.1224 і ст.124 КУпАП пом`якшити до стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В решті постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.