Справа № 570/2390/25
Номер провадження 3/570/1092/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Рівненській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу серії ЕПР1 № 328498 від 12.05.2025 р. за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом вказаного протоколу 12.05.2025 р. о 18 год. 25 хв. на а/д Гродище-Рівне-Старокостянтинів 137 км, що в межах Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом мотоциклом Lifan, д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину та зазначив, що за вказаних обставин він не керував мотоциклом. Пояснив, що вказаний мотоцикл мав технічні несправності, а саме поломка карбюратора, через що мотоцикл і не заводився, та що взагалі унеможливлювало роботу двигуна і рух на мотоциклі. За вказаних обставин, він для того щоб залишити мотоцикл на ремонт йшов тримаючи мотоцикл в руках (котив мотоцикл) у сусіднє село (близько 1,5 км від місця його проживання). По дорозі він зійшов за обочину дороги та перебував біля поля. В цей час проїжджаючий автомобіль поліції зупинився на автодорозі неподалік від нього та в його сторони напрвилися працівники поліції. Він не сподівався такої уваги від поліцейських, та оскільки напредодні спостерігав спільне патрулювання поліцейських із працівниками ТЦК, він злякався, що метою їх (поліцейських) звернення до нього може бути перевірка перебування в розшуку, як військовозобов`язаного, із подальшим доставленням до ТЦК. Він відразу повідомив поліцейським, що мотоциклом він не керував однак поліцейські пред`явили вимогу проходити огляд на стан сп`яніння в т.ч. в закладі охорони здоров`я. Вважаючи дії поліцейських такими, що можуть бути спрямовані на доставлення його в ТЦК він відмовився від будь-якого огляду та вкотре зазначаючи, що мотоциклом він не їхав. Просив врахувати непідтвердженість факту керування ним мотоциклом та не притягувати його до відповідальності, оскільки адміністративне правопорушення він вчиняв.

Відповідно положень пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

При цьому для правильної кваліфікації дій особи за ст. 130 КУпАП при порушенні п. 2.5 ПДР необхідно встановити та підтвердити дві обов`язкові складові: 1) особа керує ТЗ, та 2) особа не виконує вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У даному випадку оспорюється ОСОБА_1 одна із вказаних обставин, а саме керування ним автомобілем, та щодо такої обставини дійсно існують сумніви.

У матеріалах відеозапису (а.с. 7-диск) зафіксовано зупинення поліцейського службового автомобіля на узбіччі дороги, де з лівої сторони за лісосмугою біля поля помічається перебування особи поблизу мотоцикла. В подальшому поліцейські підходять до вказаної особи, яка перебуває біля поля (огороду). В подальшому зафіксовано спілкування поліцейських із ОСОБА_1 поблизу мотоцикла, який неодноразово вказував, що він нікуди не їхав мотоциклом та не керував ним. При цьому ні вказані фрагменти ні послідуючі не містять інформації про рух вказаного мотоцикла та керування ним ОСОБА_1 як водієм, а мотоцикл стоїть із вимкнутим двигуном. В ході розмови поліцейські вказали ОСОБА_1 про необхідність пройти огляд на стан сп`яніння в т.ч. у закладі охорони. Проходити такий огляд ОСОБА_1 відмовився. Вказані відеоматеріали не містять інформації про зупинення ТЗ працівниками поліції, відсутні у таких відеоматеріалах відомості про рух мотоцикла по автодорозі, чи його з`їзд на узбіччя та далі, керування ОСОБА_1 мотоциклом чи перебування його на мотоциклі із увімкненим двигуном. Такі відеофайли не можуть бути належним доказом факту керування ОСОБА_1 мотоциклом у даній справі, оскільки не містить буд-якої інформації про таку складову події із участю ОСОБА_1 .

Відеоматеріали містять інформацію про винесення поліцейським постанов про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за керування мотоциклом без мотошолома та без посвідчення водія. Щодо вказаних обставин ОСОБА_1 пояснив суду, що ні мотошолом ні посвідчення водія йому й не були потрібні, оскільки він не керував мотоциклом. Зважаючи на те, що у даній справі відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту керування особою ТЗ (наприклад, відео- та/або фото фіксація, показання свідків), відомості про прийняття поліцейським постанови не мають обов`язкового та приюдиційного значення для встановлення відповідної обставини у даній справі (див. також пост. КАС ВС від 22.07.2019 р. у справі №757/2757/16-а)

У даному випадку оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у даному конкретному випадку, унеможливлюється встановлення необхідної для кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставини - керування ОСОБА_1 мотоциклом. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Із урахуванням встановлених обставин, доводів захисника, показань допитаного в суді свідка, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена особою саме яка і керує (керувала) транспортним засобом. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в її діях складу вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються. Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Щодо інших доводів захисника про невинуватість ОСОБА_2 суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.