Справа № 303/6299/25
Провадження № 3/303/2190/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

01 жовтня 2025 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Сідун В.М.,

з участю секретаря судового засідання Бабич Н.В.,

прокурора Мукачівської окружної прокуратури Заяць К.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Дубино Мукачівського району, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 284, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Мукачівського міськрайонного суду, будучи державним службовцем, являючись суб?єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов?язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 02.04.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до наказу Мукачівського міськрайонного суду від 01.09.2022 № 78/02.3-03 призначено ОСОБА_1 на посаду секретаря судового засідання Мукачівського міськрайонного суду.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов?язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік до 00:00 год. 01.04.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, лише 02.04.2024 о 16:45 год., тобто несвоєчасно.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення вказано, що поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік у ОСОБА_1 - відсутні.

Таким чином, дії ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, її вина у вчиненні цього порушення повністю доведена, складений відносно неї протокол відповідає вимогам закону, а тому є всі підстави для визнання її винуватою і застосування відносно неї адміністративного стягнення. Також прокурор у судовому засіданні надав висновок у порядку ст. 250 КУпАП, який просив врахувати при прийнятті рішення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що дійсно працювала на посаді секретаря судового засідання Мукачівського міськрайонного суду. Повідомила, що у неї не було умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації, а несвоєчасна подача декларації з порушенням строку в один день зумовлена незалежними від неї об`єктивними причинами, а саме відсутністю технічної можливості своєчасного подання декларації, перебоюми з мережею Інтернет, мобільним зв`язком у місці перебування на момент закінчення строку подачі декларації (с. Дубино). Звернула увагу, що вона подала декларацію одразу за наявності технічної можливості. Будь-якого умислу на приховування доходів чи майна у неї не було, оскільки вона добровільно подала декларацію одразу як тільки мала технічну можливість, що свідчить про її добросовісність та законослухняність, а порушення строку подачі декларації один день є не тривалим, не спрямоване на ухилення від подачі декларації чи приховування відомостей, а просто зумовлене технічними перешкодами, які не залежали від її волі. При цьому. відповідні прояснення нею були надані у письмовому вигляді та подані разом із протоколом.

Також ОСОБА_1 подала клопотання, у якому просила за наслідком розгляду закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до відповідальності за ч. 1ст. 172-6 КУпАП на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи установлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, уповноваженою на їх складення особою, викладено факт несвоєчасності подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, а саме зобов`язана була подати таку до 00 годин 00 хвилин 01.04.2024, а подала 02.04.2025 о 16 годині 45 хвилин, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, за наслідками розгляду справи, вважаю, що вищезазначений протокол №284 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 29.07.2025 не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Статтями 251 та 252 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У судовому засіданні установлено, що на підставі наказу керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області №78/02.3-03 від 01.09.2022, ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 була суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

З вимогами й обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України, зокрема й ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 ознайомлена під підпис, що підтверджується особовою карткою державного службовця.

З копії наказу керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області №26/02.3-03 від 25.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 звільнена з посади секретаря судового засідання Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 25.04.2024 за власним бажанням.

Також ОСОБА_1 у судовому засіданні долучила копію наказу керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 42/02.3-04 від 28.03.2024 про надання відпустки, відповідно до якої ОСОБА_1 перебувала у відпустці 29.03.2024 та 01.04.2024.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 02.04.2024 о 16:45.

Згідно листа НАЗУ № 47-10/57396-24 від 06.08.2024 року у період із з 01.01.2024 року по 01.04.2024 року у роботі «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» мали місце, окремі випадки збоїв у роботі, які, на думку суду, не можна вважати такими, що створювали перешкоди ОСОБА_1 у поданні відповідної декларації.

Разом з цим, згідно з наданих ОСОБА_1 пояснень, остання повідомила, що у неї не було умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації: саме за незалежних від неї об`єктивних причин, а саме відсутність технічної можливості своєчасного подання декларації, перебоїв з мережею Інтернет, мобільним зв`язком у місці перебування на той період у сільській місцевості за місцем реєстрації (а саме с. Дубино), де перебувала у відпустці, що припала саме на період закінчення строку подання декларації, на підтвердження чого надала копію наказу про надання відпустки. Декларацію подала 02.04.2025 року, тобто одразу за наявності технічної можливості при виході із відпустки на роботу, де мала доступ до «Інтернету». При цьому, сам період подання декларації, фактично, закінчувався у вихідний день, коли вона не мала можливості подати відповідну декларацію за місцем роботи, де «Інтернет» належним чином працював, тобто своєчасно. Умислу на приховування доходів чи майна у неї не було, оскільки добровільно подала декларацію одразу як тільки мала технічну можливість, а порушення строку подачі декларації на один день не спрямоване на ухилення від подачі декларації чи приховування відомостей, а просто зумовлене технічними перешкодами, які не залежали від її волі.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкта цього правопорушення та відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1ст.172-6КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відтак, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій особою, уповноваженою на виконання функцій держави слід враховувати:

- об`єктивну сторону складу цього адміністративного правопорушення, яка полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Отже, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст.172-6КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом;

- додаткову ознаку об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6КУпАП - несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

Зазначений перелік поважних причин не є виключним.

Вчинення такого діяння у зв`язку з поважною причиною, а саме технічними перешкодами, не охоплюється санкцією ч.1ст.172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи також і тривалість діяння (один день).

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік одразу на наступний день після усунення технічних перешкод, не мала наміру приховати свої доходи чи інших корисливих мотивів, про що свідчить добровільність подачі декларації та короткотривалість діяння.

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 , які нею заявлені під час надання пояснень ще до складення протоколу про адміністративне правопорушення, про відсутність наміру на уникнення фінансового контролю та поважності причин несвоєчасної подачі відповідної декларації: щодо припадання закінчення строку на вихідні дні, коли вона перебувала у відпустці за місцем проживання у сільські місцевості та через слабкий сигнал мережі «Інтернет» не змогла подати документ вчасно. Відповідні обставини не перевірені особами, уповноваженими на складання протоколу, а також з приводу витребування відповідних даних прокурором не було заявлено клопотання у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що поза розумним сумнівом, спростовують твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в неї технічної можливості подання відповідної декларації під час закінчення визначеного законодавством терміну, суд доходить висновку про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Таким чином вина є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, і відповідно наявність вини має бути доведена беззаперечними доказами, чого в даному випадку зроблено не було.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається саме на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Слід також врахувати, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», а така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-6, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Владислав СІДУН