Справа № 358/1824/25 Провадження № 3/358/769/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Повторно, протягом року, а саме 13 вересня 2025 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та кидався в бійку, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину визнав, та щиро покаявся. Пояснив, що дійсно 13.09.2025, близько 19 години на побутовому ґрунті між ним та дружиною ОСОБА_3 виникла сварка в ході якої він образливо ставився та нецензурно виражався на її адресу. Зауважив, що фізичної шкоди дружині не завдавав.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 13.09.2025 між нею та її чоловіком ОСОБА_1 стався конфлікт. Вона підтвердила обставини вчинення адміністративного правопорушення та зазначила, що чоловік, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після вживання спиртних напоїв у компанії друзів, почав ображати її нецензурною лайкою. Фізичного насильства, за її словами, він не вчиняв, лише штовхнув. На теперішній час подружжя примирилося.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої,дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 3 ст. 173-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:

- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Об`єктивна сторона ч.1ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно зі ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт правопорушення тавина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом серії ВАД № 7123226 від 15.09.2025, що складений відносно ОСОБА_1 , в якому викладені обставини адміністративного правопорушення;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.09.2025;

- письмовим поясненням ОСОБА_2 , долучених до протоколу на окремому аркуші, відповідно до якого 13.09.2025 близько 19 години ОСОБА_1 , після вживання алкогольних напоїв у колі друзів, почав поводитися агресивно, провокував конфлікт, під час якого наносив удари кулаком в обличчя та по тілу, а також ображав її нецензурною лайкою;

- копією постанови Богуславського районного суду Київської області № 358/1797/24 від 15.11.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушенн.;

- поясненнями ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні;

- поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 статті 173-2 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи про адміністративне правопорушення й доведена в повному обсязі зібраними по справі доказами.

Оцінюючи докази за їх сукупністю, кваліфікую дії, що вчинив ОСОБА_1 за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

При накладенні стягнення, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, є його щире каяття.

Згідно ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність правопорушника за вчинене адміністративне правопорушення, є вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Дослідивши надані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, що вчинила адміністративне правопорушення, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, вважаю необхідним та достатнім для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Щодо необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КупАП, суддя зазначає таке.

Відповідно до положення ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Так, у п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, а також на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить направлення кривдника на проходження програм для кривдників.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 цього ж Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Суб`єктами, відповідальними за виконання таких програм, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками програм (ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Разом із тим, відповідно до ст. 15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також деякі інші категорії осіб несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. При цьому, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі такі особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах, однак до них не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи чи адміністративний арешт.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що хоча законодавство і передбачає можливість направлення кривдника на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство, у даному випадку суд вважає таке направлення недоцільним та неможливим. Це зумовлено тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який під час дії воєнного стану проходить військову службу та виконує обов`язок із захисту держави та своєї родини від збройної агресії. Крім того, конфлікт між подружжям носив побутовий характер, був взаємним, а на теперішній час сторони примирилися. За таких обставин направлення ОСОБА_1 на програму для кривдників суперечило б принципу індивідуалізації відповідальності та не відповідало б реальним умовам його проходження військової служби.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні у справах про адміністративні правопорушення у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

В силу приписів п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

За приписами ч. 4 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України належить стягнути судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.9, 10 , 33-35, 39-1, 40-1, 173-2, 255 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі вісімдесятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Реквізити для плати штрафу: (Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA0010001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Призначення платежу: штраф за адміністративне правопорушення, Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №712322 від 15 вересня 2025 року).

Відповідно до ч. 1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до нього може бути застосоване подвійне стягнення розміру штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в порядку ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (стягувач Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя К. І. Буравова