ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2478/25 Справа № 175/5761/25 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Пасічника Тараса Валерійовича на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Пасічника Т. В.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 21.02.2025 року о 16 год 30 хв., керував транспортним засобом «ЗАЗ 110557», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Дніпропетровська, біля буд. 20, у с. Новоолександрівка, Дніпропетровська область, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим допустив порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом при прийнятті рішення не надано жодної оцінки доводам захисника, а саме відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис цих даних не містить, як і факту зупинки транспортного засобу. Відсутність доказів керування транспортним засобом виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є правомірною. Відсутні докази про порушення водієм правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, а тому всі наступні вимоги поліцейського ОСОБА_1 не зобов`язаний був виконувати.

Усі складені процесуальні документи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, а з наданого відеозапису не вбачається момент виявлення або фіксування правопорушення. Направлення для проведення огляду відповідного закладу охорони здоров`я не видавалося, огляд на місці не проводився, ознаки на стан наркотичного сп`яніння названі формально, оскільки ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання поліцейського, висловлював свої заперечення і його поведінка цілком відповідала обстановці. Тому викладене в протоколі обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи. Працівником поліції при складанні протоколу грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та, з підстав викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 також пояснив, що не керував транспортним засобом та його не зупиняли поліцейські за порушення ПДР, оскільки автомобіль на той час був на СТО, звідки йому подзвонили і повідомили, що можна його забрати. Коли він з дружиною приїхав до СТО на громадському транспорті, то автомобіль був припаркований біля СТО і він на ньому ще не їхав в той час як під`їхали поліцейські та повідомили, що він начебто керує без паска безпеки, а потім висунули вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він відмовився, будучи впевненим, що не перебуває у стані наркотичного сп`яніння і він не знав, що за відмову є відповідальність, оскільки йому цього поліцейські не роз`яснили, як і його права, в очі ліхтариком ніхто не світив. Наразі він вже знає, що за відмову від огляду настає адміністративна відповідальність.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши докази в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону з огляду на таке.

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1 452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року з наступними змінами і доповненнями (далі Порядок), зазначено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253070 21 лютого 2025 року о 16 год 30 хв у селі Новоолександрівка, вулиця Дніпропетровська 20, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на бодікамеру 797557, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складений за керування водієм транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження медичного огляду на встановлення відповідного стану.

В рапорті поліцейського зазначено, що 21.02.2025 під час патрулювання с. Новоолександрівка вул. Дніпровська 20 за порушення ПДР був зупинений автомобіль ЗАЗ 110557 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , під час спілкування з яким та перевірки документів в нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, млява мова, зіниці очей не реагують на світло, нестійка хода), йому було запропоновано пройти спеціальне медичне обстеження в медичному закладі, на що він відмовився.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського розпочинається з того, що поліцейський питає в ОСОБА_1 ще раз чи будете ви проїжджати з нами на огляд в спеціальний медичний заклад?, на що останній відмовився, після чого поліцейський повідомив, що стосовно нього буде складений адміністративний протокол за ст. 130, ст. 121 ч. 5 КУпАП, та йому слід очікувати. Надалі відеозаписом зафіксовано як поліцейський взяв посвідчення водія, сфотографував транспортний засіб і водія, потім сів в патрульний автомобіль та почав складати протокол. При цьому на відеозаписі не зафіксовано ні факту вручення складеного протоколу та ознайомлення з його змістом, ні відмови особи від його отримання.

Також з відеозапису слідує, що на ньому не зафіксовано повністю ОСОБА_1 та його обличчя взагалі не видно, а камера направлена була лише на його тулуб та руки, а ознаки, про які зазначено в протоколі та рапорті, поліцейським взагалі не було повідомлено, як і не перевірено ним чи дійсно його зіниці очей не реагують на світло. Крім того, з відеозапису не спостерігається, що у ОСОБА_1 дійсно наявні такі ознаки наркотичного сп`яніння як порушення мови та координації рухів, а почервоніння очей неможливо перевірити, оскільки на відеозаписі взагалі не зафіксовано його обличчя.

На відеозаписі також не зафіксовано і не роз`яснений ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку та наслідки відмови від його проходження, а також його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того обставини, викладені в рапорті, щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки внаслідок порушення ним ПДР, не підтверджуються матеріалами справи та відеозапис цього також не містить, при цьому працівники поліції не запитували у нього звідки і куди він рухається, чому він керує транспортним засобом в даному місці тощо, тобто працівники поліції не ставили йому ті питання, аналізуючи відповіді на які апеляційний суд міг би дійти висновку, що він дійсно керував транспортним засобом.

Сам по собі рапорт без узгодження з іншими наявними доказами в сукупності не може бути допустимим доказом в підтвердження вини особи.

Отже, обставини, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, цим відеозаписом не зафіксовані в достатньому обсязі, а наявні докази свідчать про здійснення працівниками поліції дій, які суперечать Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, хоча і є доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, проте він складається, виходячи з тих обставин, які працівник поліції вважає встановленими і не має наперед встановленої сили.

Аналізуючи докази, наведені в оскарженій постанові та досліджені в судовому засіданні, апеляційний суд не може дійти обґрунтованого висновку, який би спростовував версію захисту. Для доведення винуватості особи недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Апеляційний суд зважає на те, що Європейський суд з прав людини для застосування гарантій Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які стосуються кримінально-правових аспектів, напрацював три критерії, на основі яких провадження можна вважати „кримінальним, а саме юридичну кваліфікацію відповідного правопорушення в національному законодавстві, саму природу такого правопорушення, а також характер і ступінь суворості покарання [рішення у справі „Engel and оthers v. the Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), § 82, § 83].

ЄСПЛ у рішенні «Лучанінова проти України», № 16347/02, від 09 червня 2011 року, пункти 39, 40 ЄСПЛ, зазначив: «Суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції. Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці Тростянецьким районним судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Наведені вище обставини свідчать про порушення поліцейським встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння, який викликає сумніви щодо об`єктивності дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому її слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Пасічника Тараса Валерійовича задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун