Справа № 273/2071/24
Провадження № 3/273/171/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Баранівка

Суддя Баранівського районного суду Житомирської області Бєлкіна Д.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 16.10.2019 року, який проживає в АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, надійшли матеріали (протокол серії ААД № 662478 від 30.09.2024 року) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що з працівником поліції, який складав протокол, у нього існує конфлікт. Від огляду відмовився, оскільки поліцейський його раніше неодноразово зупиняв та возив на освідування, обшуковував автомобіль.

Адвокат Нурієв Р.Т., діючи в інтересах особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , у судовому засіданні просив закрити провадження у справі з підстав відсутності у його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. На обґрунтування зазначеної позиції вказав, що протокол, розписка і направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі сфальсифіковане поліцейськими, оскільки складалися у відсутності ОСОБА_1 і йому не вручалися. Також стверджує, що жодних ознак наркотичного сп`яніння не було, такі ознаки може встановити лише нарколог. Звернув увагу на неприязні стосунки між його підзахисним та поліцейським, який складав протокол, оскільки останній регулярно зупиняє його підхахисного, вимагає документи, обшуковує автомобіль тощо.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протоколи та матеріали, додані до протоколів, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так судом встановлено, що 30.09.2024 року о 22 год. 20 хв. в м. Баранівка по вул. Дубрівське шосе, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому Законом порядку в лікувальному закладі, а саме КНП Баранівська лікарня за адресою м.Баранівка вул. Звягельська буд. 66 відмовився шляхом залишення місця зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначене підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії: ААД № 662478 від 30.09.2024 року, де зазначено особу водія, час, обставини вчинення адміністративного правопорушення, про відеофіксацію події;

- направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП Баранівська лікарня для проходження відповідного огляду, з посиланням на його відмову від заявленої пропозиції;

- постановою про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №3169479 від 01.10.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП;

- відеозаписами, які відображають факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду водіями, які підозрюються в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; про можливість пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 повідомлено кілька разів, на що він не погодився.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про те, що він фактично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що достовірно встановлено з наявного у матеріалах справи відеозапису. У зв`язку з чим поліцейський правильно розцінив такі дії як відмову від проходження огляду, повідомив водія про відповідальність та склав протокол про адміністративне правопорушення.

Суд вважає слушними твердження адвоката про те, що складення працівниками поліції протоколу, розписки та направлення за відсутності особи певною мірою не відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Однак суд вважає, що за обставин, викладених у протоколі серії ААД № 662478 від 30.09.2024 року, за обставин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не має істотного значення оформлення акту огляду на стан сп`яніння та направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи та вручення їх водієві не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, ОСОБА_1 , який фактично відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.

Твердження захисника, що такі документи є сфальсифікованими, нічим не підтверджені.

Так, сфальсифікований документ це офіційний документ, який був повністю підроблений (виготовлена імітація) або в який були внесені неправдиві відомості шляхом виправлення, дописування або зміни змісту. Така підробка вчиняється з метою видати його за справжній і, як правило, має на меті досягнення певних прав або звільнення від обов`язків.

Захисник не зазначає, які саме неправдиві відомості внесено до перелічених документів, чи інші факти, що свідчили би про фальсифікацію.

Не впливає на кваліфікацію дій і твердження захисника про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. Такі ознаки чітко зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд звертає увагу, що згідно вимог законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. Тобто, поліцейський зазначає не однозначно встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, які реально може встановити лише лікар-нарколог, а ті ознаки, які дають йому підстави вважати, що особа ймовірно перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Відтак вимога працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи адвоката щодо неправомірності дій поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Всі інші доводи заперечень сторони захисту судом розцінюються критично, позаяк такі мають формальний характер та зводяться до власної оцінки сторони захисту щодо фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів.

Також, суд звертає увагу, що у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП працівник поліції не приймає остаточне рішення у справі, а лише складає протокол, який розглядається судом. Тому, ймовірне перебування правопорушника у конфліктних відносинах з поліцейським виключає будь який вплив зазначеної обставини на рішення у справі.

Крім того, факт перебування ОСОБА_1 у конфліктних стосунках із поліцейським нічим не підтверджено.

Враховуючи обставини справи, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виправлення особи правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40-1, 130, 251, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 25.09.2025 року.

Суддя Бєлкіна Д.С.