Справа № 587/4172/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А., за участі перекладача жестової мови Островської Н.О., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ВП № 4 ( м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , раніше не судимого,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
З протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 №428310 від 19 серпня 2025 року вбачається, що 19 серпня 2025 року о 22:12:00 на автодорозі Суми-Полтава 12 км в районі с. Бездрик Сумського району Сумської області, керував автомобілем ЗАЗ 110557 номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме бліде обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП за допомогою сурдоперекладача ( перекладача жестової мови) ОСОБА_2 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що він має вади слуху і мови, як і його мати, батько, сестра. Під час складання протоколу він об`ясняв працівникам поліції, що він має вади слуху та мови, і працівниками поліції це було візуально видно. Він не міг чітко усвідомлювати, що йому потрібно робити, оскільки будь-яких прав та обов`язків йому не було роз`яснено, читати він може, але не все розуміє, претензій до нього з боку працівників поліції він не розумів, перекладача йому не забезпечили, протокол підписав, однак що саме в ньому було написано він не зовсім зрозумів. Спілкувалися з ним працівники поліції в письмовому вигляді, однак він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а належним чином цей обов`язок йому не роз`яснили.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП). При цьому правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ст. 9 КУпАП), а на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність для особи, яка керує т/з, настає, крім іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що кореспондується з вимогами п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.245,280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є особою з порушенням слуху і мови, є інвалідом 3 групи по слуху з дитинства,, безтерміново, що зазначено в наданій довідці МСЕК.
Судом досліджено відеозапис, здійснений працівниками поліції, який міститься на компакт-диску «СD-R», з якого видно, що працівникам поліції, які були викликані військовослужбовцями, що несли службу на блокпосту, було очевидно, що ОСОБА_1 є особою з вадами слуху та мови, не чує і не може розмовляти, спілкується мовою жестів. Вони намагалися розмовляти з ним мовою жестів, намагалися роз`яснити права, надаючи ОСОБА_1 щось читати на планшеті ( що саме на відеозапису не видно). В ході складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спілкувався мовою жестів. Хоча було ясно, що ОСОБА_1 є особою з вадами слуху і мови, працівниками поліції не було забезпечено його право на захист, йому не роз`яснили належним чином суті обвинувачення, наслідків складання протоколу, наслідків відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння, при складанні протоколу не було забезпечено участь перекладача. Пропозиція пройти обстеження на стан сп`яніння також була висловлена в такій формі, яка не в повній мірі дозволяла ОСОБА_1 зрозуміти суть претензій до нього з боку працівників поліції.
Працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було забезпечено участь перекладача жестової мови, оскільки ОСОБА_1 є особою з вадами слуху і мови. В той же час, в Україні діє «Сервіс УТОГ» інноваційне рішення від ВГОІ (Всеукраїнська громадська організація інвалідів) Українське товариство глухих, яка надає послуги перекладача жестової мови через відеозвязок з професійним перекладачем жестової мови 24 години на добу, 7 днів на тиждень.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожний обвинувачений у вчиненні правопорушення має право бути проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Однак вказаний протокол та додані до нього матеріали не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 з урахуванням вад його здоров`я, був належним чином проінформованим про суть адміністративного правопорушення, оскільки останньому не були в доступній для нього формі роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною «поза розумним сумнівом», версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Зібрані як докази уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення особою залишають місце сумнівам, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.
Відтак, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порядок збору і процесуального закріплення доказів, визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, був суттєво порушений, внаслідок чого були суттєво порушені і права ОСОБА_1 , при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було суттєво порушено право ОСОБА_1 на захист, зібрані по справі докази не можуть бути визнані такими, що зібрані в порядку і у спосіб, визначений законом, а тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд не вбачає.
Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі, в зв`язку з чим вважаю за необхідне на підставі ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Оскільки, ОСОБА_1 має вади слуху для розгляду даної справи було залучено перекладача жестової мови для перекладу судового процесу.
З огляду на викладене, вважаю необхідним здійснити оплату праці перекладачу ОСОБА_2 за надані послуги усного перекладу за рахунок держави у розмірі та порядку визначеному чинним законодавством, оскільки виконана робота ОСОБА_2 не є її службовим обов`язком.
Відповідно до п.6 1 Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, суду або органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним науково дослідним установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України, від 1 липня 1996 року, № 710, розмір винагороди перекладачу, якщо виконана ним робота не є його службовим обов`язком, обчислюється за годину надання послуг з усного перекладу - 15 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а за надання послуг з письмового перекладу у кількості 1860 друкованих знаків разом із пробілами 10 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з працездатних осіб: з 1 липня - 2600 гривень.
В провадженні перекладач ОСОБА_2 брала участь в одному судовому засіданні 24 вересня 2025 року, тривалістю одна година, година надання послуг 60 хвилин, з усного перекладу обчислюється у розмірі 15-ти відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 390 гривень.
До розміру винагороди перекладача, який залучається судом для надання послуг з перекладу, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо перекладач надає послуги з перекладу в справі, яка перебуває в провадженні суду, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше 100 тис. осіб; 1,2 - з кількістю населення щонайменше 500 тис. осіб; 1,25 - з кількістю населення щонайменше 1 млн. осіб.
Загальний розмір виплати не може перевищувати трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, сукупна вартість послуг перекладача за здійснення усного перекладу становить 429 гривень з урахуванням коефіцієнту 1,1.
Враховуючи викладене, керуючись ст.130 ч.1, ст.247 п. 1 , п.3 ч.1 ст.284 КпАП України,ст. 68, 122, 418 КПК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», суд -
П О С Т А Н О В И В :
Закрити адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Провести ОСОБА_2 оплату винагороди за усний переклад у судовому засіданні при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП у сумі 429 гривень.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А. Степаненко