Справа № 367/5958/25
Провадження №3/367/1998/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2025 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О.,

за участі особи, стосовно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 , якій роз`яснено положення статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, та адвоката Лисака М.Ю,

вивчивши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, -

установив:

у травні 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшли справи з протоколами (серія ЕПР1 №331792 від 16.05.2025, серія ЕПР1 №331801 від 16.05.2025) стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП. Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказані справи передані для розгляду судді Білогруд О.О.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16.05.2025 серії ЕПР 1 № 331801, 16.05.2025 о 00:20 в місті Ірпінь по вулиці Мечникова, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Citroen, номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, чим порушила вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: "пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". Відповідальність за вказане правопорушення передбачено частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16.05.2025 серії ЕПР1 № 331792, 16.05.2025 о 00:10 в місті Ірпінь по вулиці Мечникова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Citroen, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: "пункт 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним". Відповідальність за вказане правопорушення передбачено статтею 124 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Таким чином справи стосовно ОСОБА_1 з протоколами серія ЕПР1 №331792 від 16.05.2025, серія ЕПР1 №331801 від 16.05.2025 слід об`єднати в одне провадження та розглядати в одному судовому засіданні, присвоївши єдиний унікальний номер №367/5958/25 (провадження №3/367/1998/2025).

У судовому засіданні 09.07.2025 ОСОБА_1 провину в частині вчинення ДТП визнала у повному обсязі, повідомила суду, що вона дійсно керувала транспортним засобом марки Citroen, номерний знак НОМЕР_1 , та через необережність запечила припаркований автомобіль, разом з тим, повністю заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130КУпАП, зазначала, що алкогольних напоїв вона не вживала та від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлялась, оскільки, вказаний огляд інспектори поліції пройти їй не пропонували. Після приїзду працівників поліції вони довго тривалий час оформлювали документи, однак вона думала, що саме у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лисак М.Ю. у судовому засіданні звертав увагу суду, що поліцейським порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відеозапис, долучений працівниками поліції до матеріалів справи, не містить пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння адресованої його довірительці. Зокрема, наголосив суду, що у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомляла, що пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від працівників поліції їй не надходило. Зокрема, зазначав, що ОСОБА_1 не ухилялась від виконання законних вимог поліції, очікувала складення протоколу щодо неї, поліцейський тривалий час складав схему місця дорожньо-транспортної пригоди. Була здивована, що за результатами оформлення матеріалів працівники поліції їй повідомили, що склали також і протокол за статтею 130 КупАП.

У судовому засіданні оголошено перерву на строк до 06.08.2025. Судове засідання 06.08.2025 не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у кримінальному провадженні (справа № 367/7671/25).

У судовому засіданні 14.08.2025 ОСОБА_1 заперечувала факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазначала, що інспектори поліції не пропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі. Разом з тим, провину свою у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП визнала у повному обсязі.

У судовому засіданні 14.08.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Лисак М.Ю. підтримав надані особою, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснення, просив на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Будь-яких додаткових клопотань від учасників не надходило.

Вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

За змістом частини другої статті 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за такі порушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом вказаної норми поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, в даному випадку у закладі охорони здоров`я, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено у статті 266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі Інструкція № 1452/735), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395).

За правилами частини першої та другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, як передбачено частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (частини друга, третя та дванадцята Інструкції №1452/735).

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією № 1395.

Відповідно до пункту першого розділу ІІ Інструкції № 1395 протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду водієм.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими. Однак не є основним доказом вчинення правопорушення.

За змістом положень частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Факт порушення ОСОБА_1 , як учасником дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, підтверджується в своїй сукупності дослідженими доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення: серії ЕПР1№331792, складеного 16.05.2025; схемою місця ДТП складеною 16.05.2025, поясненнями ОСОБА_1 , наданими в суді.

Дослідивши в судовому засіданні відеозапис, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 331801 від 16.05.2025, встановлено, що на ньому зафіксовано оформлення дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 . Однак повідомлення працівників поліції про те, що вони убачають у неї ознаки стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 на відеозаписі відсутнє, факт пропозиції проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, скерованої останній, не зафіксовано. Так, відеозапис розпочинається з того, що працівників поліції прибув на місце виклику, оглядав пошкоджений транспортний засіб, здійснював виміри розташування транспортних засобів, потім протягом тривалого часу перебував у салоні службового автомобіля та складав схему місця дорожньо-транспортної пригоди, протокол. Періодично до нього підходила ОСОБА_1 і через вікно запитувавла чи довго ще чекати, поліцейський повідомляв кожного разу, що чекайте, бо потрібен час для складання схеми. В подальшому поліцейський вийшов з салону службового автомобіля, підійшов до ОСОБА_1 , яка перебувала в оточенні інших людей - чоловіків і жінок, запитав "так а огляд будете проходити?" на що у відповідь один з оточуючих чоловіків відповів "ні, вона не буде", потім зафіксовано відповідь жіночим голосом "ні, не буду". При цьому, суд зауважує, що події відбуваються в темну пору доби, на відеозаписі обличчя людей, які спілкуюються з поліцейським саме в цей момент не видно, фокус камери націлений на рівні тулубів групи людей. Поліцейський, на боді-камеру якого здійснювався відеозапис, повернувся до салону службового автомобіля та продовжив складати протокол та схему місця дорожньо-транспортної пригоди. В кінці відеозапису (тривалість 01:45:33) убачається, що поліцейський запросив ОСОБА_1 у салон автомобіля, зазначив, що "потрібно відчинити вікна, бо відчуває запах алкоголю", ОСОБА_1 у свою чергу відповіла, що не вживала, потім поліцейський вручає їй протокол щодо дорожньо-транспортної пригоди, детально описує, що там зазначає, потім надає на ознайомлення схему, детально роз`яснює їй що там указано, вкінці надає протокол для ознайомлення і указує, що це протокол складений за те, що вона відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 проявила зивування наявністю такого протоколу, указала, що вона алкогольні напої не вживала, від огляду не відмовлялась.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в частини другої пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, на органи внутрішніх справ покладено обов`язок неухильного дотримання законодавства України, зокрема і внутрішніх нормативно-правових актів, під час виконання службових обов`язків, а як на орган, уповноважений на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, також всебічно дослідити обставини, зібрати всі наявні докази та у разі наявності ознак вчинення правопорушення надати їх всі суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортів» від 23.12.2005 № 14 відповідальність за статтею 130 КУпАП зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Зокрема, при встановленні доведеності факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, необхідно встановити такі складові: 1) керування транспортним засобом і 2) відмову.

При цьому, відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому мала би бути зафіксована подія правопорушення. Вимога щодо ведення відеофіксації процесу виявлення, зупинки транспортного запису, встановлення особи, фіксування процесу проходження огляду чи відмови тощо, - є законною та справедливою, а також слугує гарантією того, що винна особа понесе покарання, а невинного не буде притягнуто до відповідальності.

Будь-яких доказів пропозиції проходження огляду, у встанолвленому законодом порядку, на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону), або у присутності двох свідків матеріали справи не містять. Крім того, суд убачає з відеозапису, що на місці події перебував екіпаж у складі двох поліцейський, суду ж надано відеозапис з боді-камер лише одного з них. В той же час, за змістом протоколу, свідки не залучалися.

При цьому, суд акцентує увагу, що в силу положень частини другої статті 251 КУпАП, а також висновків, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини, суд позбавлений можливості збирати докази задля звинувачення особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Указане у сукупності свідчить про недотримання працівниками поліції визначеної статтею 266 КУпАП процедури огляду водія на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.200, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно вимог пункту другого статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

У справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення стаття 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведеного вбачається, що працівниками поліції не дотримано визначеної законодавством процедури огляду особи на стан сп`яніння та, як наслідок, зазначені у протоколі відомості не підтверджуються наданими доказами.

Згідно зі статтями 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, зазначену у протоколі, чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08). Тобто випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Тим більше, якщо подія і склад адміністративного правопорушення не підтверджується у справі іншими доданими до протоколу доказами, перелік яких визначено у статті 251 КУпАП.

Крім того, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що належного та допустимого доказу, який би вказував, що мала місце відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку за умов зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331801, суду надано не було, а тому провадження у справі за частиною першою статті 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Щодо правопорушення за статтею 124 КУпАП, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин, оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, приходить до висновку, що дії правопорушниці слід кваліфікувати за статтею 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна і тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність, та обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

Враховуючи викладене, а також характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, особу порушниці, ступінь вини та її ставлення до вчиненого, суддя вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення та завдань Кодексу України про адміністративного правопорушення достатнім буде призначення адміністративного стягнення, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченим санкцією статті 124 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3 028 гривень. Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 605 гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 у суді повідомила, що підстави, які надають право на пільги щодо сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір», відсутні, тому судовий збір підлягає стягненню з неї на користь держави.

Керуючись статтями 23, 27, 33-35, 40-1, статтями 124, 130, 221, 283 та 284 КУпАП, суддя

постановив:

справи про адміністративні правопорушення №367/5957/25 (провадження №3/367/1997/2025), №367/5958/25 (провадження №3/367/1998/2025) об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер №367/5958/25.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень, в дохід держави.

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі апеляційного оскарження - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом (статті 307 та 308 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати накладеного на неї штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя О.О. Білогруд