Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Силки Т.Ю., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм, на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, за ст. 122-4 КпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 36 КпАП України, піддано ОСОБА_1 остаточному адміністративному стягненню в межах санкції статті 122-4 КпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19 травня 2025 року близько 10.55 годин, керуючи транспортним засобом, автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Захисників України, 8, в місті Луцьку, під час здійснення маневру випередження, не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України.

Крім того, судом при розгляді справи встановлено та підтверджується письмовими матеріалами справи, що 19 травня 2025 року близько 10.55 годин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Захисників України, 8, в місті Луцьку, після здійснення зіткнення з транспортним засобом «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Захисник Романець С.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою судді в частині накладення адміністративного стягнення. Просить змінити постанову та накласти стягнення за ст. 122-4 КпАП України у виді штрафу у розмірі 3400 грн., за ст. 124 КпАП України у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., на підставі ч. 2 ст. 36 КпАП України накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. Зазначає, що ОСОБА_1 повністю визнає вину у вчиненні адміністративних правопорушень, щиро розкаюється, повною мірою усвідомив суспільну небезпечність своїх дій та запобігатиме недопущення аналогічної поведінки та будь-яких правопорушень в майбутньому. Звертає увагу, що потерпіла жодних претензій до ОСОБА_1 немає і може надати додаткові пояснення.

Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року, оскільки копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 26 серпня 2025 року, а повістки про виклик до суду взагалі не отримував.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Силку Т.Ю., які апеляційну скаргу підтримали, доходжу такого висновку.

Перш за все, апеляційний суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року, оскільки такий строк пропущений з поважних причин, що підтверджено під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Наявність складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 передбачених ст. 122-4, 124 КпАП України та порушення ним ПДР України, які встановлені судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим доводи апеляційної скарги щодо зміни адміністративного стягнення за вказаних в апеляційній скарзі обставин не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до статті 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Рішення суду про накладення адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами у постанові суду, з огляду на обставини вчинення адміністративних правопорушень, дані про особу ОСОБА_3 , на думку апеляційного суду, не є надто суворим.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суд врахував характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, що проявив надмірну неуважність під час керування транспортним засобом, грубо порушив вимоги ПДР, та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, залишивши місце ДТП.

При цьому, в своїй постанові суд належним чином мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією статей 122-4, 124 КпАП України.

Відповідно до ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доводи наведені в апеляційній скарзі та додані матеріали щодо позитивної характеристики ОСОБА_1 , його сімейних обставин, наявність матері пенсійного віку та інші обставини були наявні й на момент вчинення ним інкримінованих правопорушень та не стали стримуючим фактором, а тому не мають вирішального значення при накладенні адміністративного стягнення на даний час.

Поміж тим, ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, допускаючи порушення ПДР, які він не заперечує повинен був усвідомлювати, що це становить небезпеку для оточуючих.

З огляду на наведене, позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , необхідність керування ним транспортним засобом у зв`язку з посадовими обов`язками та сімейними обставинами, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням суспільної небезпеки вчинених ним адміністративних правопорушень.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкціям ст. 122-4, 124 КпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєним адміністративним правопорушенням.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Романець Світлані Василівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Романець Світлани Василівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук