Справа № 753/819/25 Головуючий в суді І інстанції - Осіпенко Л.М.
Провадження № 33/824/4083/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вознюка В.А.на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.12.2024 року о 00:04:45 у м. Києві, на Бориспільському шосе, КП503 км. був зупинений на блок-посту за порушення комендантської години та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою алкотестера «Drager 6820», прилад ARHK-0495, тест 5023, результат огляду позитивний 0,47 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника Вознюка В.А.вказано, що постанова судді є незаконною, а тому підлягає скасуванню. На обґрунтування своєї позиції захисник зазначив, що всупереч вимогам законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано, за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, адже не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в нього згідно з положеннями Інструкції, а тому вважає, що при оформленні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було допущене грубе порушення вимог законодавства щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Також зауважив, що під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 повідомляв про свою незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгера, оскільки не вживав алкогольні напої, що знайшло своє відображення в протоколі, чеку Драгера та акті огляду на стан сп`яніння, однак поліцейські не відреагували на зазначене, ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не доставляли та відомостей про те, що йому пропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять, що свідчить про порушення процедури огляду, а наявне в матеріалах справи відео неповне та не відтворює всю обстановку та бесіду, яка тоді була. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин просить суд оскаржуванупостанову скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

захисникаВознюка В.А., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Вознюка В.А.до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , тобто не вказано за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Так, ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у акті огляду на стан сп`яніння, який долучений до матеріалів справи. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури огляду та не доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я, то вони є безпідставними, та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, за результатами якого ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат якого показує 0,47% вмісту алкоголю в крові, на запитання працівників поліції чи згоден з результатами огляду, ОСОБА_1 спочатку висловив незгоду, однак на пропозицію працівників поліції проїхати до медичного закладу відповів відмовою. При цьому, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та при його підписанні жодних зауважень не висловлює.

Доводи апеляційної скарги про те, що відео з нагрудних камер працівників поліції є неповним та не відтворює всю обстановку та бесіду, суд вважає безпідставними. Так, долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2025 рокущодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Вознюка В.А.залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2025 рокущодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька