Провадження № 3/686/6545/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в особі судді Луня Р.В., за участі захисника Гарматюка О.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №410631: «02 серпня 2025 року, о 23 год. 41 хв., ОСОБА_1 , керував по вул. Стельмаха 20 в м. Хмельницькому, автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що приїхав до матері на її прохання, оскільки вітчим вчиняв проти неї протиправні дії. Під час тривалого конфлікту він вжив алкоголь. Вбачаючи, що конфлікт не вирішується мирним шляхом була викликана поліція. Коли приїхала поліція він довгий час з ними спілкувався, а потім виникла ситуація, коли приїхав сусід і не зміг проїхати по вулиці і на вимогу поліцейського перепаркував автомобіль, проїхавши 15 м. Одразу ж працівник поліції його звинуватив у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Якби не вказівка поліцейського він би уже не їхав автомобілем цього дня.

Захисник Гарматюк О.П. висловив позицію про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про таке.

З відеозаписів, долучених до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції приїхали на виклик по факту домашнього насильства. Після тривалого спілкування із ОСОБА_1 працівник поліції висловив вимогу до останнього перепаркувати автомобіль «Mitsubishi Pajero», а після виконання його вимоги одразу ж зазначив, що зазначив, що вбачає в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України про «Національну поліцію» (далі Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

На противагу законному розслідуванню ЄСПЛ визначає провокацію як ситуацію, коли задіяні агенти працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання не обмежуються суто пасивним розслідуванням протиправної діяльності переважно в пасивній формі, а здійснюють на особу певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке вона в іншому випадку не вчинила б, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне переслідування (рішення ЄСПЛ у справі Раманаускас проти Литви від 5 лютого 2008 року).

В ході дослідження обставин події суд приходить до висновку, що збоку працівників поліції мала місце провокація до вчинення діяння, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, не зважаючи на наявність у них підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, коли автомобіль стояв на узбіччі дороги, вони не повідомили йому про це та самостійно висловили вимогу перепаркувати транспортний засіб, а уже після документування факту руху вказали про підозру.

Також, у разі виявлення ознак сп`яніння поліцейські зобов`язані були відсторонити особу від керування транспортним засобом, відповідно до положень статті 266 КУпАП, попри це, працівники поліції дозволили ОСОБА_1 проїхати за кермом.

Таким чином, працівники поліції не обмежились встановленням фактичних обставин події, які склались об`єктивно, а діючи всупереч ч. 1 ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону про «Національну поліцію», здійснили на особу певний вплив та спровокували вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, яке вона не вчинила або могла не вчинити в іншому випадку.

Згідно з позиціями ЄСПЛ, суспільні інтереси не можуть виправдовувати використання доказів, що отримані внаслідок провокації правоохоронних органів.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ Баннікова проти Росії від 4 листопада 2010 року).

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

За даних обставин, протокол про адміністративне правопорушення та усі докази, додані уповноваженою службовою особою до нього на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, слід вважати недопустимими, як такі, що отримані внаслідок провокації правоохоронного органу та істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 247, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: