Справа № 615/2441/25
Провадження № 3/615/574/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця, що за реєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

06.09.2025 о 04:44 ОСОБА_1 , рухаючись по а/д М-03, на 430км керував т/з BMW X5, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вину в інкримінованому правопорушенні повністю визнає та щиро розкаюється у вчиненому. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським також повністю визнавав вину, жодним чином не намагався уникнути відповідальності.

Напередодні дійсно вживав алкогольні напої, оскільки знав, що буде їхати з водієм в якості пасажира, однак перед виїздом водію раптово стало зле, не зміг його повезти, іншого водія не було, в зв`язку з чим вимушений був сісти особисто за кермо в такому стані.

Усвідомлює, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння є грубим порушенням правил дорожнього руху, може створювати небезпеку для життя та здоров`я як для нього, так і інших учасників дорожнього руху. Шкодує про вчинене та щиро жалкує, що допустив таку поведінку.

Зазначив, що його дії були необачними, необдуманими, але жодним чином не відображають його ставлення до закону та правил дорожнього руху загалом. Цей випадок став для нього серйозним уроком та життєвим випробуванням. Усвідомив неприпустимість подібної поведінки та зробив для себе належні висновки. В подальшому буде докладати всіх зусиль, щоб подібне ніколи не повторилося.

Вказав, що проходить військову службу на посаді водія, тому посвідчення водія є необхідним документом для виконання бойових завдань, оскільки підтверджує, що він, як військовослужбовець, має належну підготовку та право керувати конкретним видом транспорту. Це гарантує безпеку особового складу та цивільних осіб, дозволяє командуванню ефективно розподіляти ресурси й забезпечує підзвітність під час використання військової та спеціальної техніки. Виконання бойових завдань без посвідчення водія допускається лише у випадках невідкладної необхідності, коли є пряма загроза життю чи безпеці, однак у штатному порядку наявність посвідчення є обов`язковою умовою для збереження життя, техніки та успішного виконання завдання.

Враховуючи, що його дії не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, готовий понести покарання у виді штрафу, але просить не позбавляти права керування транспортними засобами, що суттєво вплине на обороноздатність підрозділу.

Неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445115 від 06.09.2025, який складено в його присутності. Будь-які заяви чи клопотання не надходили.

Зі змісту акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 пройшов огляд на стан сп`яніння у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду 1,73%, що підтверджується відповідною роздруківкою. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчать його власноручні підписи.

Згідно направлення на огляд водія т/з з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР ОКНЛ, виписаного 06.09.2025 о 04:50, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, але медогляд не проводився.

Із рапорту поліцейського взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП, 06.09.2025 на ДСПП в м. Валки зупинено автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в якого в ході перевірки документів виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат 1,73%

В доданому до протоколу відеозаписі, дослідженому в судовому засіданні, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат 1,73%, з чим погодився та вказав, що дійсно вживав алкогольні напої.

Згідно п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За вимогами ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення має на меті крім покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень.

Однак, на переконання судді, покарання правопорушника не є самоціллю, а виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням в майбутньому.

У ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15.05.2008»), український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається ЄСПЛ кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008), при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При вирішенні питання про накладення стягнення відповідно до ст.33 КУпАП суддя враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За даними про особу, ОСОБА_1 має постійне місце проживання, даних про притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності не надано, проходить війську службу на посаді водія-заправника, що підтверджується даними військового квитка серії НОМЕР_3 .

Із довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області, згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_4 від 20.04.2016.

Аналізуючи наведені вище правові висновки, вирішуючи питання щодо справедливості та пропорційності застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в цій справі, суддя враховує, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказана норма закону передбачає одночасне накладення штрафу та позбавленням водія права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суддя вважає, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, з урахуванням конкретних обставин справи та особи правопорушника, який визнав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідно до долучених до справи документів є військовослужбовцем та перебуває на посаді водія, не в повній мірі буде відповідати інтересам держави, оскільки таке стягнення, незважаючи на те, що передбачено санкцією статтею закону, є надмірним та не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства, яке насамперед потребує захисту зі сторони воїнів ЗСУ і обмеження прав ОСОБА_1 щодо керування транспортними засобами вкрай негативно вплине на мобільність підрозділу та на моральний стан особи, яка на теперішній час, ризикуючи власним життям, перебуває на військовій службі та боронить державу. До того ж, слід відзначити про відсутність шкідливих наслідків правопорушення.

Суддя вважає, що вказані обставини, в своїй сукупності, дають підстави дійти висновку, що виконання ОСОБА_1 функцій водія на службі в ЗСУ, вочевидь буде більш раціональним та кориснішим для виконання завдань сил оборони.

В даному випадку накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, є достатнім для критичного усвідомлення останнім протиправності свого вчинку, а також в достатній мірі слугуватиме його вихованню та запобігатиме вчиненню ним нових, в тому числі аналогічних правопорушень у сфері дорожнього руху.

Таким чином, з урахуванням характеру та наслідків вчинених правопорушником дій, обставин справи, наведених даних про особу ОСОБА_1 , суддя вважає достатнім відносно нього застосувати міру адміністративного стягнення у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0020001; код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу: штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення».

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.307 КУпАП, надсилається правопорушником до Валківського районного суду Харківської області (ч.4 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч.1 ст.308 КУпАП).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (ч.2 ст.308 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя А.П. Токмакова