Справа № 439/404/25 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т. А.
Провадження № 33/811/1321/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Оприска Миколи Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Оприска Миколи Васильовича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито, в зв`язку з закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, 11 лютого 2025 року приблизно о 21.50 год. в м. Броди Золочівського району на вул. Великі Фільварки біля будинку № 12 водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 «а» та п. 12.1 ПДР України, керував автомобілем марки GEELY L6GS (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив зіткнення з бетонним парканом. Внаслідок ДТП вищезазначений транспортний засіб та паркан були пошкоджені. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна; керування транспортними засобами особами (водіями) в стані алкогольного сп`яніння.

На вказану постанову захисник адвокат Оприско М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вказує про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, а відтак така підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був його пасажиром, а тому він не може вважатися водієм у розумінні п. 1.10 ПДР та не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності ні за ст. 124. ні за ст. 130 КУпАП.

Вказує, що суд першої інстанції також не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який чітко ствердив, що при огляді автомобіля GEELY після ДТП ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні. Свідок також прямо вказував, що бачив як невідома особа втікала після ДТП із водійського місця автомобіля.

Стверджує, що покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є чіткими та послідовними, корелюють між собою га підтверджують оголошену ОСОБА_1 версію подій. Натомість жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що саме ОСОБА_1 перебував в автомобілі GEELY під час ДТП 11.02.2025 року в матеріалах справи немає.

Зауважує, що матеріалами справи підтверджується, що під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння лікарем не використовувався спеціальний технічний засіб (зокрема газоаналізатор «Драгер»), а на постанову суду про витребування в комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області відомості про результати лабораторного дослідження зразків крові ОСОБА_1 , відібраних 11 лютого 2025 року під час медичного огляду особи на стан сп`яніння (акт № 51) такі надані не були.

З наведеного вбачається, що висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння зроблений взагалі безпідставно, шляхом виключно візуального огляду особи, та із грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від €9.11.2015 року №1452/735, а тому є недійсним.

Вказує, що матеріалами справи не просто підтверджується наявність «розумного сумніву» у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а його винуватість прямо спростовується. Протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та містять інформацію, яка не підтверджена належними доказами. Саме версія подій, повідомлена особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, є більш вірогідною за версію працівників поліції та не є спростованою фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, що є підставою для висновку про невинуватість такої особи.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду не з`явився. Натомість захисник адвокат Оприско М.В. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши виступ захисника адвоката Оприско М.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким надано належну правову оцінку.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 244625 від 12.02.2025(а.с.4); серії ЕПР1 № 244633 від 12.02.2025 (а.с.23), в яких викладені обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди з фото таблицями до неї, на яких відображено, зокрема місце зіткнення марки GEELY L6GS, реєстраційний номер НОМЕР_1 з бетонним парканом, механічні пошкодження цього майна; (а.с.27,29-33); відеозаписами з нагрудних камер спостереження працівників поліції (а.с.7,8,25,26); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 51, відповідно до якого на час огляду 23.40 год 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.6); письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відповідно до яких 11 лютого 2025 року приблизно о 22.00 год. в м. Броди Золочівського району на вул. Великі Фільварки водій автомобіля марки GEELY L6GS, реєстраційний номер НОМЕР_1 при виконанні обгону здійснив різкий рух ліворуч, внаслідок чого зіткнувся з бетонною огорожею приватного будинку № 12. Відкривши двері цього автомобіля свідки, побачили, що чоловіка-водія від удару відкинуло в бік переднього пасажирського сидіння та йому завдано тілесні ушкодження; поясненнями, наданим під час розгляду справи в суді першої інстанції свідком ОСОБА_8 , згідно з якими в один з вечорів в лютому 2025 року він проїжджав по вул. Великі Фільварки бачив як автомобіль марки «Джеллі» в`їхав в пліт домоволодіння. Коли він та люди з інших автомобілів підбігли до тієї машини, то побачили в ній чоловіка, ноги якого знаходилися на місці водія під кермом, а тіло на передньому пасажирському сидінні. Це був саме ОСОБА_1 , якого він впізнав безпосередньо в судовому засіданні, та він був травмований. Інших осіб в автомобілі марки «Джеллі» не було; поясненнями, наданим в суді першої інстанції потерпілим ОСОБА_5 , відповідно до яких 11 лютого 2025 року в вечірній час паркан його домогосподарства (за адресою: АДРЕСА_1 був пошкоджений внаслідок наїзду автомобіля марки «Джеллі»). Приблизно протягом місяця з дня ДТП пошкодження були усунені зусиллями батьків ОСОБА_1 ; та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Підстав сумніватися у достовірності вищевказаних даних у суду немає.

Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушень ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні у справі протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був його пасажиром, а тому він не може вважатися водієм у розумінні п. 1.10 ПДР та не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності ні за ст. 124. ні за ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв щодо дій працівників поліції, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.

Щодо доводів апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Наведеними доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали справ містять достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, що дії ОСОБА_1 необхідно квалiфiкувати за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу та паркана, а тому є всі підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність складу в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення, при цьому об`єктивно оцінив пояснення учасників справи.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність його вини у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Оскільки правопорушення було вчинено 11 лютого 2025 року, а отже на день розгляду справи суддею першої інстанції минуло більш ніж три місяці, відтак суддя обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст. 36 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Оприска Миколи Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук