Провадження № 3-в/734/49/25 Справа № 734/2608/22
ПОСТАНОВА

іменем України

26 вересня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, у зв`язку із закінченням строку давності його виконання,-

в с т а н о в и в:

у суд з клопотанням про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, у зв`язку із закінченням строку давності його виконання звернувся ОСОБА_1 у якому просить звільнити його від відбуття адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 діб, накладеного постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року у справі № 734/2608/22 за ч.4 ст. 121 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що після накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту від відбуття покарання не ухилявся і готовий був його відбути. Але працівники поліції повідомили йому, що на разі відсутня можливість відбування ним покарання у ізоляторі тимчасового тримання в м.Чернігові, оскільки останній був зруйнований внаслідок військової агресії російської федерації про України та запропонували йому самостійно їхати до ІТТ м.Мена або Прилуки. Однак, будучи зацікавленим у відбутті покарання не міг самостійно прибути до ізолятора тимчасового тримання. На даний час є призваним на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу. З часу винесення відносно нього постанови вже минуло більш ніж три роки, покарання ним не відбуте не його вини, а тому, посилаючись на Конституції України, норми КК України та правові позиції ЄСПЛ просить звільнити його від відбуття адміністративного арешту строком на 5 діб. Справу просив розглянути у його відсутності, оскільки на даний час проходить військову службу тому не може прийняти участь у судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року (Єдиний унікальний номер судової справи №734/2608/22, Номер провадження №3/734/1616/22) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб. Постанова набрала законної сили. На даний час постанова суду щодо виконання призначеного покарання не виконана.

Згідно ч.1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення), 6 (скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність) і 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302).

Однак вказана норма має іншу правову природу і не кореспондується зі строками виконання постанов про накладення стягнення у виді адміністративного арешту, а тому у даному конкретному випадку застосована бути не може.

В рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novikv.Ukraine), заява № 48068/06).

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст.80 та регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі. Давність не застосовується у разі засудження за злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439 та частиною першою статті 442 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вважаю, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно п. 8 і 9 ст.51 , 60 КК; п. 7 ч.1 ст.24, 32 КУпАП);

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення, і в усякому разі не перевищувати 2-х років, а тому суд вбачає підстави для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року за ч.4 ст.121 КУпАП у вигляді адміністративного арешту строком 5 діб.

Згідно з положенням ст.304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. Разом з цим, оскарження судових рішень прийнятих в порядку виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, нормами КУпАП не передбачено.

Викладене узгоджується з рішенням Конституційного Суду від 31.03.2015 № 2-рп/2015 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.294 КУпАП у взаємозв`язку з положенням п.8 ч.3 ст.129 Конституції України.

Конституційний суд України вирішив, що положення ч.2 ст.294 КУпАП необхідно розуміти так, що у апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч.1ст.284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених ст.24-1 КУпАП, про закриття справи.

Інші постанови судді, окрім зазначених у ч.1 ст.284 КУпАП, оскарженню в апеляційному порядку не підлягають.

Керуючись ст.ст.304, 305 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_1 про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, у зв`язку із закінченням строку давності його виконання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбуття адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 діб, накладеного постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2022 року у справі № 734/2608/22 за ч.4 ст. 121 КУпАП у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя