01.10.2025
Справа № 331/4765/25
Провадження № 3/331/1684/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працевлаштованої, РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 01 серпня 2025 року о 11 год 20 хв за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , вчинила щодо своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушення не визнала та зазначила, що в конфліктних стосунках з матір`ю вона перебуває вже декілька років. Вказує на те, що 01 серпня 2025 року мати спровокувала конфліктну ситуацію, оскільки не дозволяє їй користуватись сараєм, однак не дивлячись на це вона винесла речі матері та на їх місце поставила свої, однак матір вимагала, щоб вона повернула її речі на місце, через що вчинила скандал. Після чого вона прийняла рішення викликати працівників поліції. Наголошує на тому, що матір наговорює на неї, оскільки вона не ображала матір та не висловлювалась нецензурною лайкою, а лише просила залишити її у спокою. Просила закрити провадження по справі.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, однак надала суду заяву в якій вказала, що 01 серпня 2025 року ОСОБА_1 самовільно та без її дозволу почала викидати її речі з сараю та вимагала, щоб вона викинула їх на смітник, вона просила не чіпати її власність. ОСОБА_1 викликала поліцію та вимагала, щоб поліцейські змусили її викинути речі, однак вона почала пояснювати, що сарай це її особиста власність та вона має всі документи на нього. Після чого ОСОБА_1 почала її ображати різними словами та чинити психологічне насилля над нею. Зазначає, що вона не спілкується з ОСОБА_1 , спільного господарства не веде, оскільки остання чинить на неї психологічний тиск, ображає, хоче заволодіти її майном та вижити її з власного будинку.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, виходжу з наступного.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час судового засідання було досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 091510 від 01.08.2025, заяву потерпілої ОСОБА_2 від 01.08.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.08.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.08.2025; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.08.2025; копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 434382 від 01.08.2025, рапорт старшого лейтенанта поліції Проценка Е. від 01.08.2025; відеозаписом подій на якому зафіксовано як 01 серпня 2025 року працівники патрульної поліції прибули на виклик. ОСОБА_1 зустрічає поліцейських та проводить їх до сараю. Після чого ОСОБА_1 повідомляє, що матір не дає їй користуватись сараєм та вчинила скандал, оскільки вона сьогодні дістала свій плащ, на що ОСОБА_2 повідомила, що це її плащ та ОСОБА_1 не має права користуватись вказаним сараєм, оскільки це не її власність. Далі, ОСОБА_1 зазначає, що матір провокує конфліктну ситуацію. Далі, працівники поліції відбирають пояснення та складають протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Не кожну конфліктну ситуацію чи спір, сварку, що виникають у кожній сім`ї слід кваліфікувати як домашнє насильство. Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Конфлікт не містить вище перелічених ознак.

Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Домашньому насильству притаманні ознаки: періодичність та регулярність; дії кривдника завжди умисні для контролю, завдання болю тощо; кривдник завжди має перевагу (фізичну, психологічну, економічну); позиція, думки, бажання потерпілого не враховуються.

Натомість конфлікту притаманний баланс (рівність) сил між його учасниками, владний баланс (симетричні відносини), що характеризується здатністю кожної зі сторін однаково впливати на процес конфлікту, відносною рівністю фізичних сил, соціально-психологічної адаптованості, соціального статусу, стану здоров`я, ментального розвитку тощо.

Судом в судовому засіданні був досліджений протокол, складений відносно ОСОБА_1 , пояснення усіх учасників події, свідчать про рівність учасників конфлікту, залучення до конфліктної ситуації інших осіб, які спільно проживають та є родичами, відсутність позицій «кривдник» і «жертва».

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між донькою та матір`ю відсутня. Дійсно можливо мала місце обопільна словесна перепалка, однак, не кожна перепалка є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Більш того, судом встановлено, що на потерпілу ОСОБА_2 працівниками поліції також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП, що свідчить про наявність взаємних претензій та відсутність одностороннього вчинення насильницьких дій, а по суті про спір щодо порядку користування зазначеним приміщенням.

Отже, аналіз обставин справи свідчить, що конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав побутовий характер, був зумовлений незгодою сторін щодо встановлених правил користування сараєм, однак лише факт конфліктної ситуації не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки в матеріалах справи відсутні дані про реальне вчинення домашнього насильства чи інші протиправні дії, спрямовані на приниження честі та гідності потерпілої ОСОБА_2 .

У п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 своїми діями вчиняла домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї матері ОСОБА_2 .

У відповідності з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя Ю.О. Пивоварова