ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21472/25

Провадження № 33/820/611/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Білогурова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Білогурова О.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ст.124 КУпАП, та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з нього на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

За постановою суду, 22 липня 2025 року о 04 год 36 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Кам`янецькій, 1 у м. Хмельницькому, на порушення п.15.12 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), під час паркування автомобіля не вжив заходів щодо недопущення його самовільного руху, не поставив на стоянкове гальмо, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на службовий автомобіль «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), що стояв. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім цього, 22 липня 2025 року о 04 год 36 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1 на вул. Кам`янецькій, 1 у м. Хмельницькому, не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданого за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та звукового сигналу, чим порушив п.2.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_1 адвокат Білогуров О.В. просив постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2025 року скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122-2, ст.124 КУпАП.

Уважав, що постанова місцевого суду є незаконна, необґрунтована, прийнята з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист , зокрема, щодо надання доказів у справі.

На думку сторони захисту, інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів факту невиконання водієм ОСОБА_1 будь-яких вимог ПДР. Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ст.124 КУпАП України.

Зазначав, що дії працівників поліції містять ознаки провокації водія до вчинення ним адміністративного правопорушення.

Стверджував про безпідставне зупинення його транспортного засобу.

Зауважував, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути залучені як свідки, бо вони є уповноваженими особами (працівниками поліції), які приїхали на допомогу екіпажу Сапфір 104, а отже, їх пояснення не можна вважати допустимим доказом.

Звертав увагу суду на те, що місцевий суд не послався на запис відеозйомки, як на доказ вчинення адміністративного правопорушення, бо з нього чітко видно, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, а тому суд першої інстанції не мав обґрунтованих підстав для притягнення його до відповідальності та мав закрити провадження на підставі положень ст.247 КУпАП за відсутністю складу та події адміністративних правопорушень.

У заперечені на апеляційну скаргу представник потерпілої сторони Департаменту патрульної поліції УПП у Хмельницькій області Рисюк П.В. просив постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Білогурова О.В. без задоволення.

Уважав постанову місцевого суду законною та обґрунтованою.

Зазначав, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на нормах законодавства.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Білогурова О.В. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від установленого прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду не було дотримано в повному обсязі.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2, ст.124 КУпАП виходив з того, що його вина у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується наявними у справі доказами, зокрема:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №398592 від 22 липня 2025 року та серії ЕПР1 №398590 від 22 липня 2025 року, які відповідають вимогам статті 256 КУпАП, є належними та допустимими доказами;

- протоколом огляду та схемою місця ДТП від 22 липня 2025 року, якою зафіксоване місце ДТП, розташування транспортного засобу, фотозображеннями, якими підтверджується пошкодження транспортних засобів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 22.07.2025, згідно з якими вони приїхали на допомогу екіпажу Сапфір 104, бо водій автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР, не виконував вимогу про зупинку транспортного засобу та були свідками, як автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Кам`янецькій, 1 у м. Хмельницькому здійснив рух назад та здійснив зіткнення зі службовим автомобілем «Skoda Rapid» номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), що стояв.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши наявні в матеріалах справи докази вважає, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не підтверджується з огляду на таке.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Правила Дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України п.п.1.1.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими п.п.1.3.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №398592 від 22 липня 2025 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, останньому поставлено у провину те, що на порушення п.15.12 ПДР, під час паркування автомобіля він не вжив заходів щодо недопущення його самовільного руху, не поставив на стоянкове гальмо, внаслідок чого його автомобіль здійснив наїзд на службовий автомобіль поліцейських, що стояв. У результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх допустимості та достатності вбачається, що водій транспортного засобу «Mercedes-Benz», не мав змоги виконати вимоги п.15.12 ПДР, згідно з якими водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху.

Відеозаписом із бодікамер працівників поліції однозначно встановлено, що після примусової зупинки працівники поліції силоміць витягнули ОСОБА_1 з-за керма його автомобіля, утримували його, відтак, не дали йому можливості здійснити дії, спрямовані на безпечне паркування автомобіля, тобто, на вжиття заходів, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху і щодо недопущення його самовільного руху. У результаті цього автомобіль «Mercedes-Benz», який перебував на підйомі, без водія почав здійснювати рух заднім ходом та котитися, зіткнувшись із транспортним засобом працівників поліції, яким було заблоковано проїзд у попутному напрямку.

Водночас із досліджених відеозаписів з бодікамер також чітко встановлено, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а навпаки, голосно звертав увагу працівників поліції на свій автомобіль, що почав котитися, але вони своєчасно і належним чином на це не відреагували.

Отже, апеляційний суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, через відсутність умислу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Воднораз, уважаю, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є правильними з огляду на таке.

Пункт 2.4 ПДР зобов`язує водія зупинитись на вимогу поліцейського та:

a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;б)дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;в)дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також (доповнено 23.01.2019) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Статтею 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Із відеозаписів випливає, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , не виконував законних вимог працівників поліції про зупинку, ігнорував їх, здійснив проїзд загалом 12 (дванадцяти) світлофорних об`єктів на заборонений червоний сигнал світлофора, після першого зупинення самовільно продовжив рух та лише шляхом тривалого переслідування та блокування був зупинений.

Апеляційний суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши наявні докази та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням положень ст.ст.33-36 КУпАП ОСОБА_1 підлягає адміністративному стягненню в межах санкції ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Водночас при накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції не повною мірою врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, наслідки, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції не обґрунтував наявність обставин, які би виправдовували застосування саме цього виду стягнення.

Аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що процесуальне рішення судді про накладене адміністративне стягнення у виді штрафу є непропорційним вчиненому правопорушенню та недостатньо обґрунтованим, що є підставою для скасування постанови в цій частині.

На переконання суду апеляційної інстанції, при накладенні на адміністративного стягнення суд не врахував обтяжуючих обставин, зокрема, те, що до ОСОБА_1 неодноразово застосовувалися адміністративні стягнення у виді штрафу, його зухвалу поведінку, продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу поліцейських її припинити, відсутність щирого каяття.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, наслідків, майнового та сімейного стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Щодо доводів апелянта про те, що він підлягає звільненню від сплати судового збору, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п.12, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.

Ураховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ст.124 КУпАП, він не є особою, призваною на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, так само відсутні підстави вважати, що дана справа пов`язана із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту його, як учасника бойових дій. За таких обставин, оскаржуваною постановою правомірно стягнуто з нього на користь держави судовий збір у цій справі.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Білогурова О.В. задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та в частині накладення стягнення за ч.1 ст.122-2 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Уважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак