Провадження № 3/127/5782/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 о 18.14 год по вул. Зодчих, 8 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності свого маневру та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_3 . У результаті зазначеного транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Після цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 21.07.2025 о 18.14 год по вул. Зодчих, 8 в м. Вінниці, самовільно залишив місце події.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак його захисник не заперечувала проти здійснення судового розгляду справи за відсутності її підзахисного.

Заслухавши думку захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.9 та підпункту «б» пункту 2.3 ПДР.

Зі змісту речення першого пункту 10.9 ПДР випливає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Реченням другим цього пункту визначено, що для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

До протоколу про адміністративні правопорушення суду надана схема місця ДТП, відповідно до якої зафіксоване розташування транспортного засобу марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_3 , (далі Схема), письмові пояснення ОСОБА_2 (далі Пояснення), рапорт поліцейського (далі Рапорт), а також диск із записом з камер зовнішнього спостереження (далі Запис).

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснила посилання на те, що її підзахисний не може бути притягнутий до відповідальності у зв`язку з порушенням порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, як зазначила захисник, протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням строку, визначеного статтею 254 КпАП.

Відповідно до частини першої статті 254 КпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з частиною другою статті 254 КпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи випливає, що 14.08.2025 на адресу ОСОБА_1 було направлене повідомлення про запрошення до органу поліції на 20.08.2025. З наданих суду матеріалів також випливає, що ОСОБА_1 до органу поліції не з`явився і 20.08.2025 були складені протоколи про адміністративне правопорушення, які є предметом судового дослідження. Тому суд вважає слушними зауваження захисника про недотримання визначених частиною другою статті 254 КпАП строків складання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, приписи КпАП не містять застережень в частині того, що порушення визначених статтею 254 КпАП строків призводить до неможливості притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, статтею 268 КпАП визначені процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Надані суду матеріали свідчать про те, що недотримання строків, визначених частиною другою статті 254 КпАП, було зумовлене саме необхідністю виконання приписів статті 268 КпАП в частині забезпечення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Саме тому доводи захисника в цій частині в якості неможливості притягнення її підзахисного до адміністративної відповідальності суд вважає за доцільне визнати неспроможними.

Захисник Гетьмана О.Я. в якості неможливості притягнення її підзахисного до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР, здійснила посилання на порушення правил паркування автомобілем марки Mercedes-Benz. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що приписи пункту 10.9 ПДР є імперативними. Крім того, реченням другим пункту 10.9 ПДР зроблене застереження щодо звернення водія за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху під час руху заднім ходом. Тому доводи захисника в цій частині суд також визнає неспроможними.

Крім того, захисник послалась на те, що ОСОБА_1 поїхав з місця події, оскільки вважав, що наїхав на бордюр. У зв`язку з наведеними твердженнями захисника суд вважає слушним зазначити таке.

З оглянутого судом Запису випливає, що автомобіль марки Toyota, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки Mercedes-Benz. При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що на оглянутому судом Записі зафіксоване зіткнення, характер якого спростовує твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в частині того, що її підзахисний міг подумати, що здійснив наїзд на бордюр. Зокрема, такі твердження захисника спростовані зафіксованою на Записі силою удару автомобілів під час їх зіткнення.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт недотримання ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 10.9 ПДР, зміст яких суд виклав вище. Саме тому, на переконання суду, його діяння охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Окрім цього, суд встановив, що ОСОБА_1 після ДТП залишив місце події. Як суд зазначив вище, захисник зауважувала, що її підзахисний вважав, що допустив зіткнення з бордюром, тому залишив місце події.

Разом з тим, підпунктом «а» пункту 2.10 ПДР визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Зі змісту визначення, наданого у пункті 1.10 ПДР, випливає, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

З оглянутого судом Запису випливає, що жодну з наведених вище вимог ПДР ОСОБА_1 не виконав і самовільно залишив місце події. Тому його діяння, на переконання суду, також охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП, за ознаками залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує, що згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності притягнутий не був. Відомості, які б свідчили про наявність обставин, які обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надані. Разом з тим, суд враховує, що в судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про щире каяття та засудження ОСОБА_1 своєї поведінки. Натомість за результатами судового розгляду суд встановив, що ОСОБА_1 вчиняв дії, спрямовані на уникнення від відповідальності. Тому суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому згідно з приписами частини другої статті 36 КпАП, до останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 122-4, 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: