Провадження № 3/127/4764/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., за участі прокурора Щура О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом № 515 від 14.07.2025 року про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП: «ОСОБА_1 , будучи включеною до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії з правами госпітальної військово- лікарської комісії на базі КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», являючись згідно пп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2024) в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У ОСОБА_1 , виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2024 рік до 31.03.2025 року. За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 28.05.2025 о 17:51 год подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2024 рік».

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнала, суду пояснила, що не була належним чином проінформована про необхідність подання декларації. Крім того, в період з кінця березня по початок квітня 2025 перебувала на лікарняному, оскільки хворіла важкою формою грипу. Також, повідомила, що на посаді перебуває з 19.02.2025 року, раніше досвіду подання декларацій не мала, оскільки вперше займає посаду, відповідно до якої вона є суб`єктом декларування. Про обов`язок подання декларації була повідомлена працівником поліції 13.05.2025 року, який відбирав в неї письмові пояснення. Отримавши 13.05.2025 відповідне повідомлення від працівника поліції, ОСОБА_1 вжила всіх заходів для подання декларації: зробила ЕЦП, зробила запити про свої та членів сім`ї отримані доходи та майно та 28.05.2025 року подала декларацію.

Захисники ОСОБА_1 адвокати Панасюк К.Ю. та Ліханова О.В. у судовому засіданні подали клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Щур О.В. заперечував щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , позиції прокурора та захисників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Із матеріалів справи, судом встановлено, що наказом директора КНП «ПРЦО ВОР» № 70 від 17.02.2025 організовано на базі КНП «ПРЦО ВОР» позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію з правами госпітальної військово-лікарської комісії (далі-ВЛК) та затверджено склад такої ВЛК, до якого була і включена ОСОБА_1 . З вищевказаним наказом ОСОБА_1 19.02.2025 була ознайомлена під підпис.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітній період 2025 року ОСОБА_1 подала 28 травня 2025 року.

Як було з`ясовано з пояснень ОСОБА_1 , що не спростовано матеріалами справи, ОСОБА_1 раніше не займала посад, які належать до категорії суб`єктів відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, а отже досвіду подання декларації не мала.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вбачається, що остання не була належним чином проінформована про необхідність подання декларації, зокрема, в матеріалах справи відсутній жоден документ, підписаний ОСОБА_1 , в якому їй повідомлялось би про необхідність подання до 31.03.2025 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2024 рік. Окрім того, до груп працівників менеджерах: «ПРЦО реф МСЕК» та «ПРЦО», через які працівники повідомлялись про обов`язок подання декларації, ОСОБА_1 було додано 30.04.2025 року та 17.06.2025 року відповідно, тобто уже після закінчення граничних термінів подання декларації.

З наявною в матеріалах справи «Антикорупційною програмою КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» на 2024-2025 роки» ОСОБА_1 під підпис ознайомлена не була (з поміж П.І.Б. та підписів інших працівників, її П.І.Б. та підпис відсутній). Окрім того, Антикорупційна програма КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» на 2024-2025 роки» не містить зазначення про обов`язок подання працівниками означеного медичного центру декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а за предметом свого регулювання ця Програма є загальною, та не виокремлює суб`єктів декларування членів позаштатної постійно діючої ВЛК.

Також, як вбачається з інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я, медичний висновок № 5442-ВНАЗ-МН64-В5ВХ від 31.03.2025, ОСОБА_1 у період з 31.03.2025 по 04.04.2025 року перебувала на лікарняному.

Про необхідність подання декларації, а також, про те що граничні строки подання декларації уже закінчились, ОСОБА_1 , як вона пояснила суду, а також зазначала в письмових поясненнях від 13.05.2025, дізналась в ході розмови із працівником поліції, зокрема 13.05.2025 від старшого о/у УСР у Вінницької області Різника О., який відбирав в неї пояснення. Раніше про обов`язок подання декларації ОСОБА_1 не знала, в неї навіть не було ЕЦП.

Наявні в матеріалах справи Роз`яснення НАЗК щодо фінансової доброчесності станіном на 28.01.2025 року за своїм предметом стосуються таких суб`єктів, як «голови та члени експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи». Тоді як , за обставинами справи, ОСОБА_1 не перебувала в складі експертних команд, а є членом позаштатної ВЛК.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона означеного адміністративного правопорушення вина особи визначається ставленням особи до вчиненого у виді несвоєчасного подання декларації, обов`язковою умовою наявності якої є своєчасна об`єктивна поінформованість особи суб`єкта декларування про наявність обов`язку подання декларації.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не була своєчасно об`єктивно поінформована про те, що в неї виник передбачений статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2024 рік. Поряд з цим, подальші дії ОСОБА_1 після того, як вона довідалась про необхідність подання декларації та без невиправданих затримок подала її, свідчить про її добросовісне ставлення до обов`язку, передбаченого статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Тому відсутність своєчасної об`єктивної поінформованості ОСОБА_1 про виниклий в неї обов`язок подання декларації свідчить про відсутність в її діях вини в якості суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Подання 28 травня 2025 року ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 календарний рік у цьому випадку хоча й вчинено з пропущенням визначеного законом строку її подання, проте це пропущення зумовлене поважними причинами відсутністю своєчасного інформування ОСОБА_1 щодо її відповідного обов`язку відповідальними працівниками шляхом письмового ознайомлення з наказом про включення до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії з правами госпітальної військово-лікарської комісії та доведення у зв`язку з цим останній вимог антикорупційного законодавства у належний спосіб. Означене виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, диспозиція якої передбачає обов`язковою умовою його вчинення несвоєчасне подання такої декларації саме без поважних причин.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: