Справа № 635/7950/25
Провадження № 3/635/3152/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 700653 від 25.09.2025 р., 02.08.2025 року ОСОБА_1 не виконала свої обов`язки щодо виховання дітей, а саме її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив дії, що мають ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнала.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

З матеріали справи та постанови про закриття кримінального провадження від 08.09.2025 року вбачається, що кримінальне провадження за фактом зберігання ОСОБА_2 наркотичного засобу закрито в зв`язку з недосягненням останнім віку кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст. 184 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 , адміністративна відповідальність передбачена за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, тобто за булінг (цькування) учасника освітнього процесу.

В той же час, за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, відповідальність передбачена ч.4 ст. 184 КУпАП.

Основними засадами судочинства, визначеними п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelinv.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушенню, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому суд наголошує, що не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, судом під час розгляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 є таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки кваліфікація її дій не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, що позбавляє суд можливості встановити всі ознаки складу адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , з метою ухвалення законного та обґрунтованого рішення про наявність вини останньої у вчиненні даного адмінправопорушення.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 247, 283, 184 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 29.09.2025 р.

Суддя О.М. Якішина