Справа № 502/1742/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - громадянина України; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; розвідника групи спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 проживаючого: АДРЕСА_1

за ст. 172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу, який надійшов до суду 04.09.2025 р. вбачається, що 31.08.2025 р. о 21 годині 00 хвилин старший солдат ОСОБА_2 виконував бойові завдання у м. Вилкове в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, чим здійснив недбале ставлення до військової служби та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав, оскільки на той час не вважав, що знаходиться на бойовому завданні, тому факт порушення відсутній.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали на відповідність вимогам чинного законодавства, а також документи, надані особою, яка притягається до адміністративної відповідності, суддя встановив наступне.

До протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка його склала додала наступні докази на підтвердження в діях особи, складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме:

- протокол серії ОД № 472 від 01.09.2025 року про адміністративне правопорушення - про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП;

-висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння від 31.08.2025 р. та актом на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння № 431 про знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Диспозиція ст. 172-15 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а ч. 2 вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність за тотожне діяння, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Аналізуючи Статути ЗСУ, можна виокремити характерні ознаки, якими наділений військовий начальник: наявність підлеглих; право одноособово приймати рішення та віддавати підлеглим обов`язкові для виконання накази; право перевіряти виконання відданих наказів (розпоряджень); право вимагати від підлеглих надання оперативної та іншої інформації; право застосовувати до підлеглих заходи дисциплінарного заохочення та стягнення.

Проаналізувавши додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, суддя приходить до висновку, що з відповідних доказів не вбачається та обставина, що ОСОБА_2 за своєю посадою може бути віднесений до військових службових осіб, тобто бути суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

З огляду на цю обставину, слід дійти до висновку, що відсутність суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КупАП, виключає наявність складу відповідного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суддя зауважує, що дії, що ставляться за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можуть бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

Однак 01.10.2025 р. ОСОБА_2 постановою судді Кілійського районного суду Одеської області Масленикова, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-20 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суддя не вправі самостійно змінювати правову кваліфікацію адміністративного правопорушення, зазначену у відповідному протоколі.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, у зв`язку з відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 172-15, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 - громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников