Справа № 489/7590/25
Провадження № 3/489/1933/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

02 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Гриненко М.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, відповідно до протоколу проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності постановою серії ЕГА №1657075 від 08.01.2025 за ч. 1 ст. 178 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн та постановою ГАБІ №716901 від 08.04.2025 за ч. 2 ст. 178 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 178 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №201821 від 08.09.2025 ОСОБА_1 інкримінується, що 08.09.2025 о 14:30 год. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 60/5, він перебував в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, чим ображав людську гідність та громадську мораль що вчинено особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялася судовою повісткою та оголошенням на сайті судової влади. Таким чином, судом вжито всіх можливих та вичерпних заходів для своєчасного виклику особи до суду.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; копії постанов про притягнення до адміністративної відповідальності; переглянувши відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського), суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому, кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

У свою чергу, санкція ч. 3 ст. 178 КУпАП, за якою складений протокол відносно особи, передбачає накладення стягнення, зокрема у виді адміністративного арешту, що, у свою чергу, вказує на те, що інкриміноване їй правопорушення підпадає під визначення поняття «кримінальне обвинувачення».

Диспозиція ч. 3 ст. 178 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

При цьому, протоколом особі інкримінується перебування в громадському місці в п`яному вигляді, що ображав людську гідність та громадську мораль.

Системний аналіз положень ст. 178 КУпАП вказує на те, що одним із діянь, які утворюють об`єктивну сторону вказаного правопорушення, є поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).

Натомість, не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності особа лише за сам факт її появи у п`яному вигляді в громадському місці, якщо поведінка особи при цьому не є непристойною.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, до матеріалів справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно перебував в громадському місці в п`яному вигляді, оскільки до протоколу не додано жодних документів про перебування особи в стані сп`яніння.

Також, викладена в протоколі суть інкримінованого особі правопорушення не розкриває його суті відповідно до диспозиції ст. 178 КУпАП, оскільки не зазначено, яким чином та в якій спосіб зовнішній вигляд чи поведінка ОСОБА_1 , під час перебування в громадському місці, ображали людську гідність і громадську мораль.

При цьому, з дослідженого відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не підтверджено, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 був неохайним, його п`яний вигляд ображав людську гідність і громадську мораль. Також, останній не хитався, не падав, давав чіткі відповідні на запитання поліцейських, що, у свою чергу, спростовує відомості протоколу про те, що своїм виглядом він ображав людську гідність і громадську мораль.

Також слід наголосити на тому, що сам лише факт можливого перебування особи в громадському місці у брудному одязі не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 178 КУпАП, оскільки обов`язковою необхідною умовою для підтвердження того факту, що зовнішній вигляд особи ображає людську гідність та громадську мораль, є перебування особи в п`яному вигляді.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (в тому числі збирання та надання відповідних документів), покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на поліцейського, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про обставини вчиненого діяння не підтверджені належними та допустимими доказами та не тягнуть настання адміністративної відповідальності.

Зазначене є підставою для закриття провадження у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,265,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 178 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко