Провадження № 3/127/5555/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2025 о 00:20 м. Вінниця вулиця Хмельницьке шосе 130 А ОСОБА_1 керував електросамокатом VEVI н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, останньому було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Алкотестер Драгер, від якого ОСОБА_1 відмовився.

До судового засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тому що не вважав себе водієм механічного транспортного засобу, працівник поліції не зміг чітко пояснити підстави для проходження огляду на стан сп`яніння. Поряд з тим, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, те що дійсно керував електросамокатом прокатної компанії "VEVI" н.з. НОМЕР_2 17.08.2025 о 00:20 м. Вінниця вулиця Хмельницьке шосе 130 А, факт перебування у стані сп`яніння не підтвердив, але й не спростовував, пояснив, що не пам`ятає.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Педина О.А. заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення по причині, що він не є водієм механічного транспортного засобу електросамокату з двигуном потужністю до 3 Кв., а відтак, положення розділу 2 ПДР, в т.ч. п.2.5, на нього не поширюються. На підтвердження надав технічні характеристики електросамокату прокатної компанії "VEVI", яким керував ОСОБА_1 . В разі притягнення до адміністративної відповідальності, захисник просив суд застосувати санкцію в межах законодавчо визначеного штрафу без позбавлення права керування, як-то передбачено санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП не для водіїв, а для «інших осіб».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні означеного адміністративного правопорушення є доведеною та підтвердженою сукупністю доказів, що містяться у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 425445 від 17.08.2025 року, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився; письмовим направленням водія до проходження на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 17.08.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку; рапортом поліцейського від 17.08.2025 року;відеозаписом з нагрудної бодікамери однострою поліцейського безперервної фіксації № 473396 та № 473842.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин другої четвертої статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пунктами 3, 4 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Зважаючи на положення статті 266 КУпАП, у разі виявлення поліцейським в особи, яка керує транспортним засобом, передбачених пунктом 3 або 4 розділу І означеної Інструкції ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, така особа підлягає оглядові на відповідний стан сп`яніння незалежно від наявності в такої особи статусу водія.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, згідно з рапортом поліцейського взводу № 2 роти №2 БПП з обслуговування Хмільницького району рядової поліції Яни Король від 17.08.2025, вбачається, що 17.08.2025 о 00 год 20 хв у складі екіпажу «Юнкер-252» спільно з капралом поліції Лавренюк Д.Л., за порушення комендантської години, було зупинено транспортний засіб електросамокат «VEVI» № VV30087, під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході спілкування, відповідно до спільного наказу МОЗ/МВС № 1452/735, в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Алкотестер Драгер». ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки. Його було відсторонено від керування шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушень ПДР України.

З відеозаписів, долучених до протоколу чітко вбачається: факт керування ОСОБА_1 електросамокатом, який підтверджується поясненнями ОСОБА_1 на місці зупинки, який не заперечує, що керував електросамокатом; факт, що під час спілкування, працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, останній не спростовував у судовому засіданні даний факт; факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого працівниками патрульної поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що обставини спілкування ОСОБА_1 та працівника патрульної поліції беззаперечно вказують, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом,відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому і повністю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , в якості особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, безпідставно відмовився від проходження у встановленому законом статтею 266 КУпАП порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявності передбачених законом, зокрема Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, підстав направлення його до проходження такого медичного огляду.

Наявні в матеріалах справи докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, і знаходиться в матеріалах справи.

Суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 та його захисника про те, що електросамокат, яким він керував, не належить до транспортних засобів, і тому особа, яка керує ним, не підлягає відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як прямо слідує з диспозиції означеної статті, відповідальності, за визначених нею умов, підлягає особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Означений пункт 1.10 ПДР розрізняє декілька видів транспортних засобів, що класифікуються за різними підставами.

Згідно з п.1.10 ПДР, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

Згідно з п.1.10 ПДР, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з п.1.10 ПДР, мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Згідно з п.1.10 ПДР, велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Згідно з п. 1.10 ПДР, причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Згідно з п 1.10 ПДР, рейковий транспортний засіб - трамвай та платформи із спеціальним обладнанням, що рухаються трамвайними коліями.

Електросамокат, який має електродвигун потужністю більше 3 кВт але до 4 кВт, підпадає під нормативне визначення «мопед», оскільки є двоколісним транспортним засобом. А якщо потужність двигуна електросамоката не більше 3 кВт він є немеханічним транспортним засобом.

Окрім того, стаття 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-IX від 24.02.2023 зазначає, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Тобто, стаття 1 Закону № 2956-IX від 24.02.2023 прямо передбачає, що електросамокат є транспортним засобом, ідентифікуючи його як «електричний колісний транспортний засіб».

Поряд з цим, диспозиція статті 130 КУпАП не розрізняє механічні та немеханічні транспортні засоби, електричні та неелектричні, двоколісні та багатоколісні, мопеди, мотоцикли та велосипеди, рейкові та нерейкові тощо, а передбачає відповідальність, за визначених нею умов, для осіб, які керують будь-якими транспортними засобами.

Відтак, керування особою електросамокатом з потужністю електродвигуна не більше 3 кВт, само по собі не виключає адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

З досліджених судом, наданих захисником технічних характеристик, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 , має потужність електродвигуна менше 3 кВт, тобто не є механічним транспортним засобом, проте є «транспортним засобом» за визначенням п.1.10 ПДР та статті 1 Закону № 2956-IX від 24.02.2023, а саме: транспортний засіб, немеханічний, електричний колісний.

Відтак, керування таким транспортним засобом особою з ознаками сп`яніння за відмови проходження нею огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також суд зауважує, що суб`єктом відповідальності , передбаченої статтею 130 КУпАП є «особа, яка керує транспортним засобом». Про це свідчить формулювання самої диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП: «керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані … сп`яніння», «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження…огляду…».

Обсяг поняття: «особа, яка керує транспортним засобом» ширший від обсягу поняття: «водій».

Так, відповідно до визначення п.1.10 ПДР, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, кожен водій є «особою, яка керує транспортним засобом», однак не кожна особа, яка керує транспортним засобом, обов`язково має бути водієм.

Особа, яка керує транспортним засобом, може і не мати статусу водія за визначенням пункту 1.10 ПДР, проте це не позбавляє її бути суб`єктом адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Суд наголошує, що диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП не є бланкетною нормою, оскільки не встановлює безпосередньої відповідальності за порушення водіями механічних транспортних засобів вимог підпункту «а» пункту 2.9 ПДР (заборона водієві керувати ТЗ в стані сп`яніння) та пункту 2.5 ПДР (обов`язок водія ТЗ пройти на вимогу поліцейського медичний огляд на стан сп`яніння).

Відповідальність, передбачена статтею 130 КУпАП, настає за конкретно визначенні в диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП дії особи:

- керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння

або

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Такі вищевказані дії особи, яка керує транспортним засобом, є протиправними в силу прямої вказівки диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП. І тому вже немає юридичного значення, чи становлять ці дії при цьому порушення водієм вимог пп. «а» п. 2.9 ПДР або п. 2.5 ПДР, чи не становлять (по причині відсутності в особи, яка керує транспортним засобом, статусу водія, або по причині, що транспортний засіб, яким керує особа, не є механічним).

Відтак, та обставина, що електросамокат не є механічним транспортним засобом, а тому на особу, яка ним керує, не поширюються вимоги розділу 2 Правил дорожнього руху «ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ», сама по собі не звільняє особу, яка керує електросамокатом в якості немеханічного транспортного засобу, від відповідальності, передбаченої відповідною частиною статті 130 КУпАП, за керування цим немеханічним транспортним засобом в стані сп`яніння або за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому суд зважає на аргументи сторони захисту про те, що на ОСОБА_1 не поширюються вимоги розділу 2 ПДР , зокрема пункту 2.5 ПДР, як на слушні.

Встановлено, що електросамокат, яким керував ОСОБА_1 , є електричним колісним транспортним засобом з потужністю двигуна менше 3 кв., тобто немеханічним транспортним засобом за визначенням п. 1.10 ПДР.

Відтак на особу, яка керує немеханічним транспортним засобом, не поширюються вимоги розділу 2 Правил дорожнього руху «ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ», в тому числі і вимоги пункту 2.5 ПДР. Тому, зазначення особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, про порушення ОСОБА_1 означеного пункту ПДР є недоречним.

ОСОБА_1 під час керування означеним електросамокатом також не мав статусу «водій» за визначенням пункту 1.10 ПДР.

Як зазначалось вище, згідно з п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

При цьому, згідно з положеннями пункту 2.13 Правил дорожнього руху, право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.

Згідно з означеним пунктом 2.13 ПДР, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Т - трамваї та тролейбуси.

З системного аналізу положень пунктів 1.10 та 2.13 Правил дорожнього руху прямо вбачається, що для керування електросамокатом потужністю електродвигуна менше 3 кв., який не є механічним транспортним засобом, посвідчення водія не потребується, оскільки категорія права керування для немеханічних транспортних засобів законом не передбачена.

Відтак, особа, яка керує немеханічним транспортним засобом, в т.ч. електросамокатом з потужністю електродвигуна менше 3 кв., не є «водієм» за визначенням п.1.10 ПДР (за критерієм не передбачення законом для керування таким ТЗ посвідчення водія).

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_1 не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР. При цьому він є суб`єктом відповідальності, передбаченої диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП «особа, яка керує транспортним засобом». У визначенні санкції частини 1 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 має статус не «водій», а «інша особа».

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено різні санкції в залежності від наявності або відсутності в особи, яка керувала транспортним засобом, статусу водія:

- на водіїв накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (без позбавлення права керування транспортними засобами).

ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, оскільки досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, відомості про його неосудність відсутні.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП при вирішенні питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нею, а також іншими особами нових правопорушень, суд враховує: характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної шкідливості, особу порушника, ступінь її вини. А тому суд вважає за доцільне задля досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у статті 23 КУпАП, застосувати до ОСОБА_1 передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до наявної у справі копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 23.07.2025 року підтверджено статус ОСОБА_1 як учасника бойових дій, а тому на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка звільнена від сплати судового збору, оскільки предмет розгляду означеної справи безпосередньо пов`язаний з порушенням його прав (накладення адміністративного стягнення є легітимним втручанням держави у права особи).

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, статтями 7, 9-12, 23, 30, 33-35, 40-1, 221, 245, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: