КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю захисника Лобаса М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лобаса Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 13.04.2025 о 00 год. 55 хв. у с. Білогородка, Бучанського району, по вул. Лісна, 10, керувала автомобілем марки ВАЗ, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовилася, тобто порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року, захисник Лобас М.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України не відповідають фактичним обставинам, оскільки не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами. На переконання апелянта, працівники поліції формально зазначили ознаки алкогольного сп`яніння без їх встановлення; крім того, адміністративні матеріали не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, а тому у ОСОБА_1 не виникало обов`язку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Лобаса М.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, у тому числі відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за № 298944 від 13.04.2025 року, ОСОБА_1 13.04.2025 о 00 год. 55 хв. у с. Білогородка, Бучанського району, по вул. Лісна, 10, керувала автомобілем марки ВАЗ, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилася, тобто порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.

Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; роз`яснено її права та наслідки відмови; ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду, що було зафіксовано на бодікамеру інспекторами поліції та про що складено протокол серії ЕПР1 за № 298944 від 13.04.2025.

На відеозаписі зафіксовано фактичні обставини події в достатньому обсязі, що дає підстави для висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України за критерієм «поза розумним сумнівом» і доводи апелянта цього не спростовують.

Крім того, доводи про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом спростовуються дослідженими судом доказами у своїй сукупності. Зокрема, зафіксовані на відеозаписі фактичні обставини в цілому, зміст спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , які вказали про те, що рухалися за вказаним автомобілем, транспортний засіб був із увімкнутим двигуном і ОСОБА_1 знаходилася за кермом автомобіля.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції у цій частині адміністративні матеріали не містять і апелянтом не вказано.

Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Лобаса Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/4028/2025 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Перекупка Г.А.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.