Справа № 946/5798/25 Провадження № 3/946/1787/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є., правопорушника ОСОБА_1 , ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 382132 від 27 липня 2025 року, відповідно до якого, 27 липня 2025 року о 12 год. 00 хв. на відстані близько 500 м від прикордонного знаку 1381, 600 м від лінії державного кордону України, ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) прикордонним нарядом «Контрольний пост» в напрямку с. Стара Некрасівка (Україна) с. Пардіна (Румунія) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон поза пунктами пропуску без документів на право перетину державного кордону, з України в Румунію, чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 27 липня 2025 року він їхав разом з ОСОБА_2 з с. Кислиця до м. Ізмаїл, на блокпості їх зупинили біля бази відпочинку «Татару». Після його відвезли до ТЦК, де він перебував 9 днів. Вказав, що не мав на меті перетинати кордон, тому підстав вважати, що він здійснив таку спробу відсутні. Вказане представниками пограничної служби до уваги не було взято та відносно нього було складено протокол. З урахуванням вказаного просив суд закрити провадження по справі, посилаючись на відсутність в його діях спроби перетнути державний кордон, як на те посилаються у протоколі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 24 липня 2025 року він з ОСОБА_1 були на рибалці, коли поверталися до Ізмаїла на автомобілі ОСОБА_1 , на блокпості їх зупинили біля бази відпочинку «Татару». У ОСОБА_1 попросили документи, та забрали їх, він не мав наміру перетинати державний кордон. Після приїхала поліція, один з поліцейських сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 та його відвезли до ТЦК.

Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, вислухавши ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив будь-які дії, що можуть бути розцінені як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів, чи з використанням підробленого документа або таких, що містять недостовірні відомості про його особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Підставою притягнення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до юридичної відповідальності, є наявність у діях цієї особи складу правопорушення визначеного статтею КУпАП.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення визначається сукупністю ознак, які характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

При цьому обов`язковими ознаками об`єктивної сторони є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, та місце і час його вчинення.

У справі, що розглядається дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає в діях щодо перетинання або спроби перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску.

Дослідивши та проаналізувавши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що вони не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно рішення № 8567 від 27.09.2024 року начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_3 , ОСОБА_1 має дозвіл на перебування у прикордонній смузі Ізмаїльського району до 27.09.2025 року.

Зі схеми виявлення правопорушника на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) 27.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 був виявлений на автодорозі біля села Нова - Некрасівка Ізмаїльського району.

Постановою КМУ від 15.12.2023 року № 1318 був затверджений Перелік автомобільних доріг загального користування державного значення, визначено, що автомобільна дорога Ізмаїл Кілія Вилкове Т-1607 відноситься до територіальної автомобільної дороги. При цьому, ОСОБА_1 був виявлений на автомобільній дорозі Т -1607, яка проходить через село Нова - Некрасівка Ізмаїльського району.

Невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП виражається у тому, що у ньому не зафіксовано конкретні дії ОСОБА_1 , які були вчинені з метою незаконного перетину кордону, а сам по собі факт його виявлення в зоні ділянки відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не свідчить про намір вчинити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, крім цього ОСОБА_1 рухався на автомобілі по автодорозі Т-1607 і був зупинений на блокпості біля бази відпочинку.

При цьому, у ОСОБА_1 не вилучались жодні речі та документи, які б могли свідчити про намір перетину державного кордону.

Долучена до матеріалів справи фотокартка не свідчить про те, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути державний кордон, а тому така фотокартка також не є доказом у цій справі.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки зазначені в ньому обставини не підтверджуються іншими доказами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Наявні матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 намагався здійснити спробу незаконного перетину кордону.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Зважаючи на наведене, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 204-1, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Повний текст постанови складено та підписано 29 вересня 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар