Житомирський апеляційний суд
Справа №287/61/25 Головуючий у 1-й інст. Русин М. Г.
Номер провадження №33/4805/650/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кравчука Василя Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Кравчука Василя Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Олевського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 25.12.2025 в м Олевськ по вул Свято-Воздвиженська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 210994, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість реакції, незв`язане мовлення. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Кравчук В.І., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На його думку, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки, порушення ним Правил дорожнього руху та наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Також, зазначив, що фабула правопорушення, викладена у протоколі, не відображає всіх істотних кваліфікуючих ознак складу даного правопорушення. Вказав на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема, не вручення ОСОБА_1 направлення на огляд, що, на думку захисника, свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направив його підзахисного до закладу охорони здоров`я. Зауважив, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 суті правопорушення, його прав, не ознайомили з протоколом про адміністративне правопорушення. Наголосив, що зібрані у справі документи не можуть бути належними і допустимими доказами вини його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а наявний відеозапис є небезперервним, не фіксує всіх обставин події. Також, акцентував увагу, що поведінка ОСОБА_1 є наслідком хвороби і психологічної травми, пов`язаної із втратою батька. Крім того, вказав, що суд першої інстанції розглянув справу в відсутність його підзахисного, без належного повідомлення про розгляд справи, чим позбавив його права брати участь у розгляді та надати пояснення. На підтвердження своїх доводів послався на судову практику у подібних справах та на рішення ЄСПЛ.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що участі в розгляді справи не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав лише 14.04.2025 засобами поштового зв`язку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи зазначені у клопотанні обставини, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205055 від 25.12.2024 встановлено, що 25.12.2025 в м Олевськ по вул Свято-Воздвиженська водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 210994, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість реакції, незв`язане мовлення. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП від 25.12.2024, яку ОСОБА_1 особисто підписав (а.с.3); копією постанови серії ЕНА № 3728914 від 25.12.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.5); відеозаписом фіксації обставин події (а.с.7).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини події, які є достатніми для вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 25.12.2024 своїми діями відмовився від законної вимоги поліцейських про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. При цьому, ОСОБА_1 були роз`яснені ст.63 Конституції України та права і обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Також водія було ознайомлено зі змістом складених відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, які він підписав без будь-яких зауважень.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а у працівників поліції були відсутні законні підстави для його зупинки є взаємовиключними та спростовуються постановою, підписаною ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР під час керування транспортним засобом за ч.2 ст.122 КУпАП, яка є чинною (а.с.5). Крім того, у спілкуванні з працівниками поліції він не заперечував зазначених обставин. Тому, доводи захисника про відсутність на відеозаписі факту керування транспортним засобом не спростовують наявність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Також, слід зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. У працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки такого сп`яніння, а тому вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 відповідного огляду була законною.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Судові рішення, на які міститься посилання у апеляційній скарзі, преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не мають.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та повністю погоджується з мотивами такого процесуального рішення, які детально наведені в оскаржуваній постанові.

Матеріалами справи підтверджено, що судом вжито усіх заходів щодо дотримання прав учасників судового процесу, передбачених ст.268 КУпАП. Учасники справи були повідомлені про розгляд справи судом, повторно не з`явилися в судове засідання, а тому, з огляду на положення даної норми, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також з метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, суд обґрунтовано розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Кравчука В.І.

Також, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не був позбавлений права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізував. Під час апеляційного розгляду були враховані та оцінені всі доводи апеляційної скарги, які він не зміг висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги та надані захистом медичні документи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Будь-яких належних доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_1 позбавляв його можливості розуміти значення своїх дій та дій поліцейських, захисником суду не надано.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дослідив докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання адвоката Кравчука Василя Івановича, подане в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кравчука Василя Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич