Справа № 158/1461/25 Провадження №33/802/460/25 Головуючий у 1 інстанції:Поліщук С. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Крупінської Наталії Леонідівни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.05.2025 року о 01 годині 18 хвилин в селі Сокиричі по вулиці Центральна, Луцького району Волинської області, керував транспортним засобом марки «AUDI A4», д.н.з. « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.51-55).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Крупінська Н.Л. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій вважає, що в основу оскаржуваної постанови покладено докази, які суд міг визнати недопустимими, оскільки вони складені та здобуті з порушенням норм законодавства.

Зазначає про порушення працівниками поліції ч.3 ст.18 Закону України Про національну поліцію, поліцейським не названо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свого прізвища, посади, спеціального звання під час зупинки транспортного засобу, а також не роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків. Ставить під сумнів надані суду відеозаписи з бодікамери поліцейського, оскільки вони є непослідовними, а дата та час фіксування вказаної події не відповідають іншим матеріалам справи. Вказує, що в працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він не порушував будь-яких правил дорожнього руху, а лише здійснював рух у комендантську годину.

Просить скасувати постанову від 18.06.2025 року якою ОСОБА_1 визнанно винним за ч.1 ст.130 КпАП України та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1. ст.130 КпАП України (а.с.58-60).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Мисковець І.А., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с.87) не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подавали.

В судове засідання захисник Крупінська Н.Л. не з`явилися, однак від неї на адресу апеляційного суду 18.09.2025 року надійшла заява про припинення її повноважень у даній справі (а.с.92-94).

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників справи на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, ураховуючи процесуальну поведінку ОСОБА_1 та його захисника Мисковця І.А., відсутність доказів поважності причин їх неприбуття в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №325620 від 10.05.2025 року (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Літвінчука А. від 10.05.2025 року (а.с.5);

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.7).

Згідно довідки від 14.05.2025 року, складеної заступником начальника ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Давидовичем Р. вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно бази даних ІКС ІПНП протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України не притягався, було видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.01.2019 року (а.с.6).

При розгляді справи місцевим судом було допитано в якості свідка поліцейського СРПП відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 .Взяті показання свідка судом першої інстанції належним чином обґрунтовані.

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими немає.

Апеляційний суд зазначає, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Працівники поліції при зупинці ОСОБА_1 , пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли цілком у законний спосіб.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Так з матеріалів справи, зокрема відеозапису із нагрудного реєстратора патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 10.05.2025 року о 01 годині 18 хвилин в селі Сокиричі по вулиці Центральна, Луцького району Волинської області, керував транспортним засобом марки «AUDI A4», д.н.з. « НОМЕР_1 », який рухався на ввімкнутому дальньому світлі фар та не перемикався на ближнє світло з зустрічним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення встановленої на території України комендантської години, що було роз`яснено ОСОБА_1 та не заперечувалось останнім.

Комендантська година є юридичною підставою для перевірки документів, зупинки автомобіля, затримання тощо.

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні

Порядок використання спеціальних засобів фіксації врегульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, пунктами 4,5 якої передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Крупінської Наталії Леонідівни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.