КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/3030/2025 Постанова винесена суддею Карабазою Н.Ф.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та його представника - адвоката Захарова А.В., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 25 квітня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 25 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 05 лютого 2025 року о 21 год. 19 хв. по вул. Університетській в м. Ірпінь водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Тойота, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 11.3, 11.4 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова винесена з істотними процесуальними порушеннями, так як судом безпідставно та без жодних на те доказів, не взято до уваги його пояснення, висновок експерта і не призначено відповідну експертизу, а також надані стороною захисту докази, та відсутність доказів його винуватості.

При цьому вказує, що 21.03.2025 року судовим експертом складено висновок експерта №41/25 за результатами проведення автомеханічної експертизи по матеріалам справи.

Також в матеріалах справи наявний інший висновок автотехнічного дослідження №0699 від 18.04.2025 року, в якому вказано, що «місце зіткнення - проекція зони первинного контакту виступаючих частин транспортних засобів на опорну поверхню».

Між тим, згідно наявних у матеріалах справи даних та висновків автотехнічних досліджень, пошкодження автомобілів локалізовані: Тойота - від правої передньої частини вздовж борту, BMW - від правої передньої частини вздовж борту.

Тому вказана у висновку автотехнічного дослідження №0699 від 18.04.2025 року ширина пошкоджень могла не відповідати дійсності. Адже взаємне положення на момент зіткнення могло не відповідати вказаному в даному дослідженні.

Щоб стверджувати про дійсне взаємне положення ТЗ на момент контакту, об`єктивно, необхідно проводити натурний огляд автомобілів BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , та Toyota, державний номерний знак НОМЕР_2 , та детально досліджувати їх пошкодження і характер їх утворення, в рамках проведення транспортно-трасологічної експертизи.

Крім того, у висновках експертів №0699 від 18.04.2025 року та №41/25 від 21.03.2025 року наявна розбіжність, щодо відношення п. 11.3 ПДР до даної дорожньої обстановки. Разом з цим, у висновку №0699 від 18.04.2025 року було грубо проігноровано той факт, що на ділянці проїзної частини, де відбулось зіткнення автомобілів BMW, державний номерний знак НОМЕР_4 , та Toyota, державний номерний знак НОМЕР_5 , нанесена суцільна дорожня розмітка 1.1 (розділ 34 ПДР). Однак, вимоги даного пункту встановлюють вимоги до руху транспортних засобів на ділянках, де така дорожня розмітка (1.1 розділ 34 ПДР) відсутня.

Тому, для встановлення дійсного механізму даної пригоди та оцінки дій водіїв, у відповідності до Закону України «Про судову експертизу», керуючись п.7 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та у відповідності до п.п.1.3, 1.8 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», прошу призначити комплексну комісійну судову інженерно-технічну, трансортно-трасологічну та фототехнічну експертизу обставин пригоди, яка сталася 05.02.2025 року о 21 год. 19 хв. по вул. Університетській у м. Ірпінь Київської обл., при якій відбулося зіткнення між автомобілями BMW 528і, державний номерний знак НОМЕР_3 , та Toyota FJ Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідне клопотання було заявлено в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції безпідставно відмовлено ОСОБА_2 в призначенні вище наведеної експертизи, тому постанова винесена без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи.

Крім того, вважає, що висновок експерта №41/25 від 21.03.2025 року є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення відносного нього, а судом першої інстанції безпідставно не взято його до уваги.

Виходячи з наведеного, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б самі по собі або у своїй сукупності доводили поза розумним сумнівом факт вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд має всі законні підстави для висновку, що провадження у справі відносно нього підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 - адвокат Захаров А.В. подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, вважаючи постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2025 року законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 05 вересня 2025 року, не з`явився при цьому від його захисника - адвоката Гулько Ж.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін, а тому, враховуючи таку позицію сторони захисту ОСОБА_2 , а також положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та його представника - адвоката Захарова А.В. які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 були дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 , надав їм об`єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, а саме - неврахування водієм ОСОБА_2 дорожньої обстановки, який, не впоравшись із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, під час керування 05 лютого 2025 року о 21 год. 19 хв. по вул. Університетській в м. Ірпінь автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем Toyota, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху по вул. Університетській в м. Ірпіні, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, розташування транспортних засобів після їх зіткнення та отриманих ними пошкоджень, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 , наданих ним одразу після настання дорожньо-транспортної пригоди та в суді першої інстанції, свою вину він не визнав та вказав, що рухався по вул. Університетській і в його смузі руху різко з`явився автомобіль Toyota, державний номерний знак НОМЕР_2 . Він почав здійснювати маневри для уникнення зіткнення, проте уникнути дорожньо-транспортної пригоди не вдалось. Виїзд на зустрічну смугу здійснив для того, щоб об`їхати транспортний засіб.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_2 спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення та пошкоджень, які отримали автомобілі в результаті цього, які повністю узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_1 .

За наявними в матеріалах справи та наданими в суді першої інстанції поясненнями ОСОБА_1 , він рухався по вул. Університетській в сторону вул. Щаслива. В цей час по зустрічній смузі руху на великій швидкості (більше 100 км/год.) рухався автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 . Він намагався уникнути лобового зіткнення, вивернув кермо вліво, проте автомобіль BMW врізався в праву сторону керованого ним автомобіля Toyota, який після удару відкинуло на зустрічну смугу руху. Зазначив, що він рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год. у своїй смузі руху і у нього не було жодних підстав рухатись по іншій смузі руху. Після зіткнення він вийшов із свого транспортного засобу та підійшов до водія автомобіля BMW і виявив, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 додатково вказав, що висновок експерта, долучений ОСОБА_2 , є безпідставним. Всі факти ДТП та висновок експерта, який наданий ним, підтверджують одне одного, а експертиза ОСОБА_2 таких фактів не містить і ґрунтується на викривлених поясненнях самого ОСОБА_2 , однак є відео, з якого вбачається, що автомобіль БМВ виїхав на зустрічну смугу та вчинив ДТП. Він вважає, що у настанні ДТП винен ОСОБА_2 , який порушив Правила дорожнього руху, оскільки він на великій швидкості заїхав у поворот, не вписавшись в нього, внаслідок чого його винесло в зустрічну смугу руху, в якій рухався він. Зауважив, що його транспортний засіб не підлягає ремонту.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтверджується і наявним в матеріалах справи Висновком експерта №0699 від 18 квітня 2025 року за результатами проведення автотехнічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди судовим експертом Любарським К.А. , з якого вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля BMW 528і д/н НОМЕР_6 ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом вибору такої швидкості руху в межах дозволеної, яка забезпечувала можливість збереження курсової стійкості і не виїзді на смугу зустрічного руху, що створювало небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, тобто за умови дотримання ним вимог п.п. 11.3, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля BMW 528і д/н НОМЕР_4 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.п. 11.3, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, і вказані невідповідності його дій знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ToyotaFJ Cruiser д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди своїми односторонніми діями, оскільки знаходився в аварійній обстановці, створеній діями водія автомобіля BMW 528і д/н НОМЕР_6 ОСОБА_2 . В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Toyota FJ Cruiser д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 невідповідностей технічного характеру вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається, і його дії не перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з підстав наведених у дослідницькій частині висновку, а саме таких, що в обставинах досліджуваної пригоди аварійна обстановка для водія автомобіля Toyota була пов`язана з виїздом на смугу його руху зустрічного автомобіля, а водій автомобіля Toyotaпри фактичних характеристиках взаємного зближення транспортних засобів не мав технічної можливості уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем BMW шляхом своєчасного застосування гальмування, а його маневр відвороту ліворуч з метою уникнення зустрічного зіткнення є технічно виправданим, і його дії за такого розвитку подій визначаються нормами п. 2.14 е) ПДР, згідно яких: водій має право: е) відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Вказаний висновок щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтверджується і відеозаписом події дорожньо-транспортної пригоди з відеокамери, розташованої поряд з місцем ДТП, який був наданий суду першої інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Захаровим А.В., та безпосередньо досліджувався і самим експертом, і з якого вбачається, як на позначці часу 21:17:05 автомобіль BMW рухається на криволінійній ділянці, яка має заокруглення праворуч, зміщуючись до геометричної середини проїзної частини вул. Університетської, а на дальньому плані відеозапису з`являється світло фар зустрічного автомобіля, яким був автомобіль Toyota; на позначці часу 21:17:06 автомобіль BMW повністю зміщений на ліву сторону проїзної частини вул. Університетської, на ньому вмикаються стоп-сигнали, а в зустрічному напрямку в межах тієї ж смуги рухається зустрічний автомобіль Toyota; на позначці часу 21:17:07 відбувається зіткнення (первинний контакт) передньої частини автомобіля BMW, який рухається по лівій стороні проїзної частини вул. Університетської, з правою боковою частиною автомобіля Toyota, який здійснює маневр відвороту ліворуч відносно напрямку свого руху перед ДТП.

Що стосується висновку експерта №41/25 від 21 березня 2025 року щодо визначення місця зіткнення, спроможності зафіксованого такого на схемі ДТП, визначення швидкості автомобілів та наявності невідповідностей вимогам п.п. 11.3, 11.4 ПДР у діях водія ОСОБА_2 , долученого до матеріалів справи захисником Гулько Ж.В. , то апеляційний суд ставиться критично та не бере до уваги вказаний висновок, оскільки самі висновки експертизи було зроблено на основі додаткових пояснень ОСОБА_2 , яким, до того ж, схему ДТП, в якій відображено місце зіткнення, було підписано без жодних зауважень.

Крім того, висновок експерта має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд не пов`язаний висновком експерта, а повинен самостійно оцінити його за внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, і може посилатися на висновок як на джерело відомостей.

А відтак, твердження ОСОБА_2 про його невинуватість у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, так як зіткнення відбулося внаслідок того, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 різко виїхав на зустрічну смугу руху, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини нічим не підтверджені, а дорожньо-транспортна пригода зумовлена виключно одноосібними діями ОСОБА_2 , котрий не дотримався вимог Правил дорожнього руху, якими встановлено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, а при здійсненні руху на дорогах з двостороннім рухом, що мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Отже, досліджені докази свідчать про те, що небезпечна ситуація є наслідком поведінки водія ОСОБА_2 , який, рухаючись на криволінійній ділянці, яка має заокруглення праворуч, не врахував дорожньої обстановки та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, а тому її уникнення могло бути забезпечено виключно шляхом дотримання ним цих вимог Правил дорожнього руху.

Таким чином, між діями водія ОСОБА_2 та наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є прямий причинний зв`язок, а, відтак, доводи апелянта про вимушений характер допущеного ним порушення Правил дорожнього руху, внаслідок різкого виїзду іншого автомобіля на його смугу руху, є безпідставними.

Що стосується тверджень апелянта стосовно того, що висновок експерта №41/25 від 21.03.2025 року є підставою для закриття провадження, то дане твердження не заслуговує на увагу. Як уже зазначалося, висновок експерта носить консультативний характер та оцінюється в сукупності із іншими доказами у справі. Наявні докази у справі про адміністративне правопорушення в повній мірі та поза розумним сумнівом доводять порушення ОСОБА_2 п.п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого настала дорожньо-транспортна пригода.

За таких обставин, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , як і доводи про його невинуватість та про порушення виключно водієм ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, є безпідставними.

З огляду на достатність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_2 в порушенні вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, підстав для проведення по справі комплексної комісійної судової інженерно-технічної, транспортно-трасологічної та фототехнічної експертизи не вбачається, а відтак, посилання апелянта на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання про призначення відповідної експертизи, з урахуванням апеляційного перегляду його доводів за скаргою, не вплинула на правильність прийнятого судом рішення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення та особи порушника.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського районного суду Київської області від 25 квітня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.