КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/3149/25 Суддя І інстанції - Ларіонова Н.М.
Провадження № 33/824/3366/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Богуцького І.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, працюючого в ДП «Інфотех» начальником відділу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.). Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605, 60 (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Згідно постанови судді, 23 лютого 2025 року о 12 годині 22 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Mustаng», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вул. Івана Виговського та вул. Віктора Некрасова, що у Подільському районі м. Києва, здійснюючи маневр розвороту, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не впевнився в безпечності маневру, не надав перевагу в русі автомобілю «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. При даній дорожньо-транспортній пригоді вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Богуцький І.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що ОСОБА_2 не погоджується з порушенням п. 16.6 ПДР, яке ставиться йому у провину згідно протоколу, оскільки він, керуючи автомобілем ФОРД МУСТАНГ, рухаючись по вул. Івана Виговського зі сторони «Нивок» в сторону ЖМ «Виноградар», в`їхав на перехрестя з вул. В. Некрасова на зелений сигнал світлофору о 12:22:02(04) з метою розвороту та з увімкненим покажчиком повороту ліворуч.

В подальшому, як зазначає апелянт, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вже перебував на перехресті, о 12:22:05(07) увімкнувся жовтий сигнал світлофору, а коли вже перебував на перехресті та пропускав зустрічний транспорт, о 12:22:08(10) увімкнувся червоний сигнал світлофору.

В подальшому, водій ОСОБА_2 , перебуваючи на перехресті та пропустивши зустрічний транспорт (у кількості трьох транспортних засобів), керуючись п. 16.8. ПДР, завершував розворот, під час чого відбулось ДТП за участю з ТЗ РЕНО МЕГАН НОМЕР_3 .

Як зазначає апелянт, відповідно до п. 16.8 ПДР, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Апелянт стверджує, що з наведеної вище розкадровки відеозапису ДТП та руху транспортних засобів до ДТП чітко вбачається, що ОСОБА_1 дійсно в`їхав на перехрестя на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора, і в цей момент його дії дійсно регламентувалися п. 16.6 ПДР, порушення якого ставиться ОСОБА_2 у провину, проте, в подальшому о 12:22:05(07) увімкнувся жовтий сигнал світлофору і з цього моменту дії ОСОБА_2 не регламентувалися п. 16.6. ПДР, а отже в його діях порушення п. 16.6 ПДР технічно не є можливим.

Так, апелянт наголошує, що зі змісту п. 16.6 ПДР чітко слідує, що умовою застосування вказаного пункту ПДР є зелений сигнал світлофора, в той час як з розкадровки відеозапису слідує, що на момент ДТП 12:22:16(18) вже 11 секунд горів забороняючий сигнал світлофору. При цьому, ОСОБА_2 , завершуючи маневр розвороту, керувався п. 16.8 ПДР, оскільки в`їхав на перехрестя на дозволяючий зелений сингнал світлофору, а тому мав право завершити розворот, тобто виїхати з перехрестя у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

На думку апелянта, відсутність в діях водія ОСОБА_2 порушення п. 16.6, 2.3 б) ПДР України підтверджується в сукупності протоколом, поясненнями особи, яка притягається, свідків та відеозаписом. Разом з тим, зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що суд не надав будь-якої оцінки зазначеним доводам сторони захисту, не вказав в яких саме діях ОСОБА_2 було порушено п. 16.6. ПДР і в чому це виразилось, лише обмежившись твердженням про доведеність вини і переліком усіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Апелянт звертає увагу, що в оскаржуваній постанові зазначено, що суд діє в межах протоколу про адміністративне правопорушення, однак фактично суд не навів обґрунтування щодо порушення п. 16.6. ПДР, але разом з цим суд при оцінці дії ОСОБА_1 послався на п. 10.1 ПДР, який в порушення ОСОБА_1 згідно протоколу не ставився.

Окремо апелянт зазначає, в судових засіданнях 25.04.2025, 07.05.2025, 15.05.2025 року, які фіксувалися за допомогою системи ВКЗ/Електронний суд, судом розглядалися як дії ОСОБА_2 , так і дії іншого учасника ДТП, проте будь-якої оцінки діям ОСОБА_3 та їх невідповідності ПДР, суд в оскаржуваній постанові не надав.

При цьому, пояснення ОСОБА_3 , надані на місці ДТП та в судовому засіданні про те, що він рухався на зелений сигнал світлофору не були підтверджені будь-якими доказами. Натомість, на відеозаписі ДТП чітко видно, що ОСОБА_3 , наближаючись до перехрестя, прискорює рух керованого ним авто РЕНО МЕГАН НОМЕР_3 , намагаючись «проскочити» перехрестя. Рух іншого ТЗ, який, рухається перед РЕНО МЕГАН НОМЕР_3 в крайній лівій смузі та виконує розворот навіть не заїхавши на перехрестя, теж ставить під сумнів пояснення ОСОБА_3 про рух на зелений сигнал світлофору.

Не погоджується також апелянт з критичною оцінкою пояснень свідка ОСОБА_4 , яка неодноразово підтвердила в судовому засіданні, що бачила як перед зіткненням загорівся зелений сигнал світлофора для пішоходів через вул. І. Виговського. Також в судових засіданнях ОСОБА_3 наголошував на тому, що він не міг бачити рух ТЗ ФОРД МУСТАНГ AA4258YB та запобігти зіткненню, проте, наданим його представником відеозаписом це повністю спростовується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Богуцького І.О., які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_3 та його представника Старика В.М., які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступних висновків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 23 лютого 2025 року о 12 годині 22 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Mustаng», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вул. Івана Виговського та вул. Віктора Некрасова, що у Подільському районі м. Києва, здійснюючи маневр розвороту, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не впевнився в безпечності маневру, не надав перевагу в русі автомобілю «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку.

Порушення ОСОБА_3 вимог п. п. 16.6, 2.3 (б) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вірно встановив фактичні обставини справи і визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, при оцінці дій ОСОБА_1 суд послався на п. 10.1 ПДР України , який в порушення ОСОБА_1 , згідно протоколу не ставився, вийшовши таким чином за межі протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Приписами п. 2.3.Б ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 16.6 ПДР України передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Матеріалами справи встановлено та ніким з учасників провадження не заперечується того, що зіткнення автомобіля Форд під керуванням водія ОСОБА_1 з автомобілем Рено під керуванням ОСОБА_3 відбулося на перехресті вул. І.Виговського та В.Некрасова в м. Києві під час виконання маневру розвороту автомобілем Форд під керуванням ОСОБА_1 .

На схемі місця ДТП зафіксовано напрямки руху обох транспортних засобів, кінцеве розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення та ін. відомості, правильність зазначення яких жоден з учасників не заперечував.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , 23 лютого 2025 року він їхав зі сторони Нивок на автомийку. Для того, щоб туди потрапити треба було зробити розворот на перехресті Виговського. Він виїхав на зелений сигнал світлофора на перехрестя, зупинився, пропускаючи транспорт в зустрічному напрямку, потім загорівся для нього жовтий сигнал світлофора, потім він доволі таки довго стояв на червоний сигнал світлофора. За цей час він пропустив декілька автомобілів, які рухалися у зустрічному напрямку. Він керувався сигналом світлофора і з відчуттям того, що довго стоїть на червоному сигналі, почав розворот, адже, вважав, що в зустрічному напрямку теж загорівся червоний сигнал світлофора. Вказує, що там є два світлофори, один перед стоп лінією, другий за перехрестям і якраз на нього спрямовані камери, світлофори були йому видно і тому він чітко знав, що заїхав на перехрестя на зелений сигнал. Про не синхронність світлофорів він не знав. Він розраховував, що автомобіль Рено зупиниться тому, що він довгий час стояв на червоний сигнал світлофора і думав, що для Рено також ввімкнений червоний сигнал.

З його точки зору, в той момент, коли він завершував розворот, він був повністю в полі зору водія Рено, який рухався в зустрічному напрямку, тому водій мав можливість або зупинити автомобіль, або іншим чином уникнути зіткнення, проте, він цього не зробив, рухався з перевищенням допустимої швидкості руху, і тому саме порушення водієм Рено Правил дорожнього руху є причиною ДТП, а він ( ОСОБА_1 ) в свою чергу, відповідно до вимог п. 16.8 ПДР України мав закінчити маневр розвороту, незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Захисник Богуцький І.О. пояснив, що ОСОБА_1 , розпочинаючи маневр повороту впевнився в тому, що він поїхав на дозволяючий сигнал світлофору, виїхав на перехрестя, пропустив автомобілів, що рухались в зустрічному напрямку, і дочекавшись, коли ввімкнеться червоний сигнал світлофора, який буде і для зустрічного транспорту, він продовжив маневр повороту. Відстань між автомобілями була достатньою для безпечного завершення маневру розвороту, за умови, що інший учасник дотримується правил дорожнього руху і рухається з дозволеною швидкістю. ОСОБА_1 , починаючи маневр розвороту, на це розраховував.

Згідно пояснень ОСОБА_3 , 23 лютого 2025 року після 12 години він рухався по вул. Виговського в сторону Нивок. Вказав, що рухався по даному перехресті не вперше, тому знав, що на ньому встановлені не синхронні світлофори. Він рухався в середньому ряду, паралельно в лівій від нього смузі руху дещо попереду рухався автомобіль, який мав намір повертати ліворуч і через цей автомобіль він не бачив автомобіль ОСОБА_1 , тобто зреагувати на рух цього автомобіля у нього не було можливості. Відмітив, що справа в його напрямку руху стояли пішоходи, чекали, щоб перейти дорогу. Вказав, що рухався з допустимою швидкістю, зокрема, орієнтовно 40-50 км/год. Вже з висновку експертизи побачив, що швидкість була дещо більше. Він, під`їжджаючи до перехрестя, не змінюючи смугу руху, впевнився, що рухається на дозволений сигнал світлофора, і тому виїхав на перехрестя. Автомобіль Форд він побачив вже майже перед зіткненням, адже, як він зазначав, у лівій смузі руху в його напрямку рухався автомобіль для здійснення повороту ліворуч, і через цей автомобіль він не міг бачити автомобіль Форд, адже, суцільна смуга горизонтальної розмітки до перехрещення та після нього нанесена не рівно, зокрема, в тому напрямку, де рухався автомобіль Форд вона зміщена вправо. Саме тому, автомобіль Форд був повністю перекритий автомобілем, що повертав ліворуч, тому він завчасно не зреагував на автомобіль Форд, та, відповідно, не зміг вжити заходів для уникнення зіткнення.

Захисник Старик В. пояснив, що з наявного у справі відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на перехресті пропустив два - три автомобілі, котрі рухалися в зустрічному напрямку, втім, чомусь не пропустив автомобіль Рено. Наголосив, що саме це стало причиною дорожньо - транспортної пригоди.

З дослідженого під час апеляційного розгляду наявного у справі відеозапису, вбачається, що дійсно водій автомобіля Форд - ОСОБА_1 виїжджає на перехрещення проїзних частин на дозволяючий для нього зелений сигнал світлофору, зупиняється на перехрещенні та пропускає декілька автомобілів, котрі рухаються у зустрічному напрямку в середній смузі руху. За цей час на світлофорі в його напрямку змінюється сигнал з «зеленого» на «червоний», і водій це має можливість бачити по світлофору, що розташований зліва від нього. В той момент, коли до перехрещення проїзних частин у другій (середній) смузі зустрічного руху наближається автомобіль Рено під керуванням ОСОБА_3 , ОСОБА_1 продовжує здійснення маневру розвороту, виїжджає на середню смугу зустрічного руху, де рухається ОСОБА_3 , внаслідок чого відбувається зіткнення транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням адвоката І.Богуцького долучено та досліджено копії двох висновків експертного дослідження за № ЕД-19-25/32257-ФП від 10.06.2025 року та № ЕД-19-25/33186-ІТ. Згідно висновків першого з них, швидкість руху автомобіля Рено на кадрах відеозображення 438-442 становила 58,01 - 62,85 км/год.; у момент виїзду на зустрічну смугу автомобіля Рено автомобілем Форд, автомобіль Рено знаходиться на відстані 41,9 - 45,3 м. за умови, що автомобіль Рено на досліджуваній ділянці рухався зі швидкістю 58,01 - 62, 8 км/год.; з моменту виїзду на зустрічну смугу руху автомобілем Форд до місця зіткнення пройшло 2, 6 сек. з моменту ввімкнення жовтого сигналу світлофору за напрямком руху автомобіля Форд до моменту зіткнення з автомобілем Рено пройшло 10,3 - 11,2 сек.

При проведенні другого експертного дослідження, була використана циклограма роботи світлофорних об`єктів на перехресті вул. Виговського та Некрасова, яка підтвердила не синхронність світлофорних об`єктів в напрямку руху автомобілів Форд (напрямок руху 1) та Рено (напрямок руху 2). З урахуванням визначеної висновком експертного дослідження за № ЕД-19-25/32257-ФП від 10.06.2025 року розбіжності в часі увімкнення жовтого сигналу світлофору 10, 3 -11,2 с., експерт вказує, що на момент зіткнення вказаних транспортних засобів по напрямку руху автомобіля Рено було увімкнено зелений миготливий або жовтий сигнал світлофора. В подальшому у дослідницькій частині висновку експерт уточнює, що автомобіль Рено перед зіткненням перетнув стоп - лінію на зелений миготливий сигнал світлофора. Аналізуючи дану дорожньо - транспортну ситуацію, експерт доходить висновку, що водій автомобіля Рено ОСОБА_3 повинен був рухатися зі швидкістю, що не перевищує максимально дозволену в межах населеного пункту ( 50 км/год.), та з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу без зміни напрямку руху, тобто діяти відповідно до вимог п. 12.4, 12.3 ПДР України. Водій автомобіля Рено ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню, шляхом виконання вимог п.12.4,12.3 ПДР. В діях водія автомобіля Рено ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4, 12. 3 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Окрім того, під час апеляційного розгляду долучено та досліджено і копію висновку експерта № 04/25 від 14.07.2025 за клопотанням адвоката Старика В.М., згідно висновків якого: 1. В даній дорожній обстановці небезпека для руху для водія ОСОБА_6 наставала в момент, коли автомобіль Форд знаходився на відстані шляху гальмування від другої смуги руху, по якій рухався автомобіль Рено.

Заданий в заяві момент виникнення небезпеки може вважатися технічно коректним, якщо в момент появи в полі зору водія ОСОБА_6 автомобіль Форд перебував від другої смуги руху на відстані, яка дорівнює, або є меншою ніж відстань шляху гальмування автомобіля Форд.

2.В даній дорожній обстановці, при наявному комплексі вихідних даних, водій автомобіля Рено ОСОБА_6 повинен був рухатися в межах населеного пункту зі швидкістю не більше 50,0 км/год., а в момент виникнення небезпеки повинен був вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. ( п.п. 12.4, 12.9б), 12.3 ПДР України).

В даній дорожній обстановці, при наявному комплексі вихідних даних, водій автомобіля Форд ОСОБА_1 повинен був перед початком маневру вліво переконатися, що це буде безпечним та дати дорогу автомобілю Рено, який рухався в зустрічному напрямку та мав перевагу у русі. ( п. 10.1, 16.6 ПДР України).

3. В даній дорожній обстановці, при наявному для даної версії комплексі вихідних даних, водій автомобіля Форд ОСОБА_1 , виконуючи належним чином вимоги п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, мав технічну можливість уникнути даної дорожньо - транспортної пригоди.

В рамках даного дослідження встановити наявність або відсутність технічної можливості уникнути ДТП водієм автомобіля Рено ОСОБА_6 не вдалось за можливе, адже, не надано було даних про відстань, на якій знаходився автомобіль Рено в момент виникнення небезпеки від місця зіткнення.

4. В даній дорожній обстановці, при наявному комплексі вихідних даних, дії водія 2 автомобіля Форд ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням даної ДТП.

На даному етапі встановити причинний зв`язок ( або його відсутність) між діями водія автомобіля Рено ОСОБА_6 та настанням ДТП не вдається за можливе, тому що не вдається за можливе встановити наявність ( або відсутність) у водія ОСОБА_6 технічної можливості уникнути ДТП.

Окрім того, за клопотанням адвоката Старика В. до матеріалів справи долучено копію листа Заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення ОСОБА_7 , згідно якого вбачається, що аналізуючи висновки експертних досліджень №ЕД-19-25/33186-ІТ від 12.06.2025, № ЕД-19-25-32257-ФП від 10.06.2025 та № 04/25 від 14.07.2025 а також наданий відеозапис, в Управлінні патрульної поліції відсутні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_6 .

З метою перевірки доводів апеляційної скарги в судовому засіданні був допитаний старший судовий експерт КНДІСЕ ОСОБА_8 , який пояснив, що з матеріалів справи вбачається, що автомобіль Форд намагався здійснити розворот. Перебуваючи на перехрещенні проїзних частин, куди він виїхав на дозволяючий сигнал світлофора, надавав дорогу транспортним засобам, що рухалися в зустрічному напрямку. Проте, не зрозуміло чому він продовжив маневр розвороту, не надавши дороги автомобілю Рено, чим однозначно, допустив невідповідність вимогам п. 16.6 ПДР. Оскільки в даній дорожній ситуації висновком експерта було встановлено, що автомобіль Рено, виїжджаючи на перехрещення проїзних частин рухався на дозволяючий сигнал світлофора, то відповідно, він мав перевагу в русі по відношенню до автомобіля Форд, який намагався здійснити розворот. Тому, незначне перевищення швидкості руху автомобілем Рено, що було встановлено висновком експертного дослідження № ЕД-19-25/32257-ФП від 10.06.2025 року, на думку експерта, не буде перебувати у прямому причино - наслідковому зв`язку з настанням ДТП та його наслідками. Більш того, з показань ОСОБА_6 вбачається, що автомобіль Форд він побачив майже безпосередньо перед ДТП, а тому не мав змоги раптово зупинитись. Той факт, що водій ОСОБА_1 закінчував маневр розвороту вже на червоний для нього сигнал світлофора, то дана обставина не є порушенням вимог Правил Дорожнього руху, адже, вимогами п.16.8 ПДР це дозволяється, але, разом з тим, водієм ОСОБА_1 не було виконано вимоги п. 16.6 ПДР, та не надано дорогу автомобілю Рено під керуванням ОСОБА_6 . А тому, з технічної точки зору, саме невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам п. 16.6 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням даної ДТП.

Оцінюючи в сукупності пояснення учасників процесу, пояснення експерта, письмові докази у справі та дані відеозапису, доходжу висновку, що у дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_1 , який здійснював розворот, був зобов`язаний дату дорогу автомобілю ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку на дозволяючий для нього сигнал світлофора, чого не зробив, а тому його дії є порушенням п. 16.6 ПДР України, що призвело до наслідків у виді дорожньо - транспортної пригоди. Та обставина, що на момент ДТП в напрямку руху водія Форд ОСОБА_1 був увімкнений вже не зелений, а червоний сигнал світлофора, то ця обставина, відповідно до вимог п. 16.8 ПДР України дозволяла виїхати водію ОСОБА_1 у наміченому напрямку, не залежно від сигналів світлофора, проте, з дотриманням Правил Дорожнього руху, відповідно до яких такий виїзд можливий виключно з наданням дороги транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку (п. 16.6 ПДР).

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника Богуцького І.О. про невинуватість ОСОБА_1 є неспроможними.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про неналежну оцінку судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_9 , то слід зазначити, що під час апеляційного розгляду ці доводи не лише не знайшли свого підтвердження, а, більш того, показання свідка про те, що вона бачила як перед зіткненням транспортних засобів загорівся зелений сигнал світлофора для пішоходів через вул. І. Виговського спростовуються як висновком експерта № ЕД-19-25/33186-ІТ від 12.06.2025 року, згідно якого, на момент зіткнення транспортних засобів по напрямку руху автомобіля Рено було увімкнено зелений миготливий сигнал або було увімкнено жовтий сигнал не більше ніж 0,2 с., так і циклограмою роботи світлофорних об`єктів, що міститься у вказаному висновку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про винуватість в даній ДТП ОСОБА_6 , то апеляційний суд позбавлений права надавати оцінку його діям, оскільки діє виключно в межах складеного протоколу щодо ОСОБА_1 .

За таких обставин, постанова судді Подільського районного суду Київської області від 15 травня 2025 року підлягає зміні, лише шляхом виключення з її мотивувальної частини посилань суду на порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР України, а в іншій частині постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Богуцького І.О. - задовольнити частково.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду на порушення ОСОБА_1 п. 10.1. ПДР України.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал