Справа № 143/636/25
Провадження № 33/801/952/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тітова Т. Л.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, 30 травня 2025, виконуючи обов`язки начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання заходів мобілізаційної підготовки не організував належним чином виконання заходів мобілізації людських ресурсів, що як наслідок призвано на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_2 , який мав право на відстрочку від призову під час мобілізації, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, взявши до уваги заяву про розгляд справи за його відсутності, яку він особисто до суду не подавав, чим позбавив ОСОБА_1 можливості надати дійсні правдиві пояснення щодо пред`явленого йому обвинувачення.

Недбалого ставлення до військової служби ОСОБА_1 не допускав. Громадянин ОСОБА_2 до заяви про відстрочку не додав усіх належним чином завірених документів, що надають право на відстрочку, пояснивши, що необхідні документи знаходяться у сина, який перебуває на навчанні у м. Львів.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому конкретно полягало недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби та які його дії призвели до того, що під час виконання заходів мобілізаційної підготовки він не організував належним чином виконання заходів мобілізації людських ресурсів, наслідком чого було призвано на військову службу громадянина ОСОБА_2 , який мав право на відстрочку від призову під час мобілізації.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів його вчинення.

Окрім того ОСОБА_1 просить поновити йому строк на подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи поважність причин його пропущенням тим, що вперше апеляційна скарга була подана у межах строку оскарження постанови суду першої інстанції 18 серпня 2025 року, однак безпідставно була повернута постановою апеляційного суду від 26 серпня 2025 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу..

Оскаржувана постанова винесена судом 06 серпня 2025 року.

Вперше апеляційна скарга була подана 18 серпня 2025 року (а. с. 41-44), однак була повернута апеляційним судом 26 серпня 2025 року у зв`язку із пропущенням строку на апеляційне оскарження (а. с. 47).

Вдруге апеляційна скарга подана 04 вересня 2025 року (а. с. 55-63).

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд помилково розпочав відлік обчислення процесуального строку з моменту винесення постанови судом першої інстанції 06 серпня 2025 року, тоді як строк повинен обчислюватися з наступного дня, а саме 07 серпня 2025 року. Тобто останній десятий день на подання апеляційної скарги припав на неробочий день (суботу) 16 серпня 2025 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав у наступний робочий день 18 серпня 2025 року.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до протоколу ОВД № 304 від 02 липня 2025 року про військове адміністративне правопорушення за ч. 2 с. 172-15 КУпАП (а. с. 3-7) 30 травня 2025 року громадянин ОСОБА_2 звернувся із заявою та підтверджуючими документами до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) щодо повторного оформлення відстрочки від призову під час мобілізації у зв`язку з наявністю підстав, передбачених пунктом 7 частиною 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» саме: на утриманні перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю дитинства по повній втраті зору, має встановлену групу інвалідності І «Б» безтерміново.

Довідково: громадянин ОСОБА_3 користувався правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 8 п. 7 ч 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 07.02.2025 на утриманні неповнолітня дитина з інвалідністю першої групи. Відповідно до п. 58 до Постанови № 560 від 16.05.2024 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані);

СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Відповідно до п. 60 до Постанови № 560 від 16.05.2024 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком б. Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений указом Президента У країни. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.

Відповідно до п. 60 до Постанови № 560 від 16.05.2024 - на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Однак незважаючи на наявне право на відстрочку у громадянина ОСОБА_3 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено в реєстрації заяви про надання відстрочки, направлено на військово лікарську комісію, за результатами якої громадянин ОСОБА_3 визнаний придатний до військової служби та відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.05.2025 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації у військову частину НОМЕР_1 .

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IХ, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 06.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025.

Тобто, з 24.02.2022 року по теперішній час на всій території України діє воєнний стан.

Відповідно до ст. 1б Закону України «Про оборону України» № 1932-ХII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» № 1952-VIII від 16.03.2017 (набрав законної сили 16.04.2017) внесено зміни до глави 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо вчинення військовослужбовцями військових адміністративних правопорушень в умовах особливого періоду.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, майор ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» «24» січня 2023 року Президент України підписав Закон № 2839-1Х., що вносить зміни до глави 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо вчинення військовослужбовцями військових адміністративних правопорушень в умовах особливого періоду.

Проте майор ОСОБА_6 всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, 30 травня 2025 року виконуючи обов`язки начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання заходів мобілізаційної підготовки не організував належним чином виконання заходів мобілізації людських ресурсів, що як наслідок призвано на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_4 , який мав право на відстрочку від призову під час мобілізації.

Таким чином, майор ОСОБА_7 , будучи військовою службовою особою, «30» травня 2025 року виконуючи обов`язки начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання заходів мобілізаційної підготовки не організував належним чином виконання заходів мобілізації людських ресурсів, що як наслідок призвано на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_4 , який мав право на відстрочку від призову під час мобілізації, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У протоколі ОСОБА_1 надав письмові пояснення: «Під час призову на військову службу ОСОБА_2 мені не було відомо про те, що у нього була напередодні відстрочка від призову у зв`язку з утриманням повнолітньої дитини з інвалідністю першої групи, оскільки я призначений на посаду лише 16 квітня 2025 року. Свою вину визнаю, прошу суворо не карати, прошу призначити мінімальний штраф».

На а. с. 1 знаходиться заява ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року голові Погребищенського районного суду, у якій той зазначив: «Я, військовослужбовець майор ОСОБА_5 проходжу військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП визнаю, а саме: 30 травня 2025 року виконуючи обов`язки начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання заходів мобілізаційної підготовки не організував належним чином виконання заходів мобілізації людських ресурсів, що як наслідок призвано на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_4 , який мав право на відстрочку від призову під час мобілізації. Обіцяю проходити службу без порушень та прошу розглянути протокол про адміністративне правопорушення вчинене мною без моєї присутності та суворо не карати».

Відповідно до ч. 1 ст. 172-15 КУпАП диспозиція статті передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Як видно із копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, призначений начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника четвертого ІНФОРМАЦІЯ_2 наказом начальника ГШ ЗСУ № 318 від 31 березня 2025 року (а. с. 11).

Згідно з копією витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 16 квітня 2025 року № 108 майор військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 вважається таким, що з 16 квітня 2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а. с. 16).

Відповідно до функціональних обов`язків ОСОБА_1 як начальник відділення обліку мобілізаційної роботи заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідає, зокрема, за мобілізаційну готовність ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконання заходів мобілізаційної підготовки, організацію виконання заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів на території відповідальності; за відпрацювання планувальних документів з підготовки та проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів на території відповідальності; за контроль з дотриманням встановлених правил військового обліку військовозобов`язаних в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях; за організацію роботи по взаємодії з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями з питань військового обліку військовозобов`язаних та їх бронювання; за організацію роботи щодо перевірок та звірок в органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях з питань військового обліку військовозобов`язаних та їх бронювання; за організацію роботи щодо ведення військового обліку усіх військовозобов`язаних, які проживають на території відповідальності; за організацію роботи щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу у воєнний час згідно з переліками посад та професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час; за організацію роботи щодо обліку військовозобов`язаних, які отримали відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а. с. 12-15).

Відповідно до копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 грудня 2024 року № 4/2525 ОСОБА_2 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 8 (п. 7) частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває повнолітня дитина з інвалідністю першої групи, на строк до 07 лютого 2025 року (а. с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11 вересня 1996 року батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_9 (а. с. 20).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 24 травня 2023 року мати ОСОБА_8 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 19).

Згідно із копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 28 лютого 2018 року та копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 314077 від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства (а. с. 18, 21).

Відповідно до поіменного списку до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30 травня 2025 року № 497 старшину ОСОБА_2 було призвано і відправлено в складі команди НОМЕР_1 (а. с. 23).

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що незважаючи на наявне право на відстрочку у громадянина ОСОБА_2 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було відмовлено в реєстрації заяви про надання відстрочки, направлено на військово-лікарську комісію, за результатами якої він був визнаний придатним до військової служби та відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30 травня 2025 року його було призвано на військову службу під час мобілізації у військову частину НОМЕР_1 .

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, взявши до уваги заяву про розгляд справи за його відсутності, яку він особисто до суду не подавав, чим позбавив ОСОБА_1 можливості надати дійсні правдиві пояснення щодо пред`явленого йому обвинувачення.

Так, про судовий розгляд справи ОСОБА_1 було достеменно відомо, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на а. с. 31, відповідно до якого про судове засідання, призначене на 06 серпня 2025 року, ОСОБА_1 був повідомлений завчасно 16 липня 2025 року.

Жодних доказів неможливості прибуття у судове засідання або неможливості надання письмових пояснень ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не є обов`язковою.

Таким чином, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , місцевий суд не допустив порушення його прав.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що громадянин ОСОБА_2 до заяви про відстрочку не додав усіх належним чином завірених документів, що надають право на відстрочку, пояснивши, що необхідні документи знаходяться у сина, який перебуває на навчанні у м. Львів.

Так, зі змісту протоколу вбачається, що громадянин ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо повторного оформлення відстрочки від призову під час мобілізації. Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що довідка про надання відстрочки від призову від 12 грудня 2024 року (а. с. 10) була видана громадянину ОСОБА_2 саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому пояснення ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про наявність у ОСОБА_2 відстрочки напередодні, є необґрунтованими. При цьому суд не бере до уваги покликання ОСОБА_1 на початок служби на відповідній посаді з 16 квітня 2025 року, адже встановлення наявності підстав для відстрочки від призову є його функціональним обов`язком.

Окрім того із протоколу встановлено, що громадянин ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та підтверджуючими документами, що з огляду на відсутність з боку ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо змісту протоколу, спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 до заяви про відстрочку не додав усіх необхідних документів.

До того ж згідно із поясненнями у протоколі ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав та просив судового не карати.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини під час судового розгляду справи, на переконання суду, є способом захисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на таке.

Санкція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

ОСОБА_1 надав суду службову характеристику від 22 вересня 2025 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 від 16 вересня 2017 року, свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_7 від 07 липня 2020 року та копії посвідчень до нагород, втім на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення перелічене не впливає.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 вперше, а також особу правопорушника, зокрема, позитивну характеристику з місця служби, отримання державних нагород за військову службу, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також надані ОСОБА_1 пояснення у судовому засіданні, апеляційний суд, вважає за можливе пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід змінити та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що з урахуванням всіх обставин справи, особи правопорушника, буде відповідати вимогам статті 7 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, таке стягнення є необхідним, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним у майбутньому нових правопорушень, а також відповідатиме меті накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2025 року змінити у частині накладення стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч грн), у дохід держави.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук