Справа № 197/939/25
Провадження № 3/197/350/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року с-ще Широке

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Панчук М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності притягався за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

за участі

потерпілої ОСОБА_2 ,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2025 серії ВАД № 442984, 18.08.2025, близько 14:50, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв чи клопотань від нього не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.173-2 КУпАП не відносяться до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. При цьому, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило будь-яких заяв про відкладення розгляду справи. Таким чином, зважаючи на неявку в судове засідання останнього, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що 18.08.2025 ОСОБА_1 зайшов до неї додому і виражання до неї нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою, окрім того він її переслідує, дзвонить до дітей і розпитує про неї, хоча живе з іншою сім`єю. Просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши потерпілу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відустність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, особа притягається до адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У протоколі протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2025 серії ВАД № 442984 (а.с. 1) зазначено, що 18.08.2025, близько 14:50, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психічному здоров`ю.

До вказаного протоколу долучено заяву від 18.08.2025 та письмові пояснення від 18.08.2025 ОСОБА_2 (а.с. 3, 4) про вчинення відносно неї правопорушення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 , рапорт працівника поліції про реєстрацію заяви ОСОБА_2 про вчинення відносно неї правопорушення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 (а.с. 2).

Інших письмових доказів, зокрема будь-яких пояснень свідків події, медичних довідок про психічний стан здоров`я потерпілої після події, тощо в матеріалах справи немає.

Як вбачається із долученого відеозапису події, наданого суду потепілою, 18.08.2025 ОСОБА_2 побачила у гаражі за місцем її проживання колишнього чоловіка ОСОБА_1 і висловила вимогу, щоб той залишив приміщення, на що останній заперечив щодо того що це її гараж, вказуючи, що він і його, однак розвернувся до виходу і пішов, при цьому під час такого руху висловився нецензурно. Інші відеозаписи не містять ідентифікуючих ознак, як то час, місце чи дата фіксації навколишнього середовища та події.

З досліджених матеріалів справи судом не встановлено вчинення ОСОБА_1 відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражання в її сторону нецензурною лайкою та погрожування фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психічному здоров`ю. При цьому, в матеріалах справи наявні лише заява та пояснення потерпілої, однак із долученого останньою відеозапису судом не встановлено, що ОСОБА_1 допустив психологічне насильство, що мало ознаки складу адмінітсративного правопорушення, передбьаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. При цьому, судом встановлено, що останній відреагував на вимогу ОСОБА_2 покинути приміщення гаражу належно та розвернувся і пішов з нього, при цьому, коли рухався до виходу, будучи обернутим спиною до ОСОБА_2 , то вжив нецензурну лексику, яка, однак була реакцією на вимогу, з якою він не погоджувався, так як останній вказував, що цей гараж і його, але не була спрямована саме на заподіяння шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , а відтак судом не встановлено наяваності умислу у вчиненні вказаного правопорушення, що становить суб`єктивну сторону складу правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСзПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов?язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином суд вважає, що "поза розумним сумнівом" відсутній факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , при цьому, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 , в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не підтвердився факт вчинення домашнього насильства, та суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 251, 283 - 284 КУпАП, суд

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Дата складення повної постанови - 30.09.2025.

Суддя М.В. Панчук