Номер провадження: 33/813/1695/25
Номер справи місцевого суду: 513/457/25
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Дьякова Дмитра Дмитровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. в дохід держави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

14 липня 2025 року адвокат Китаєва О.А., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою у якій просила постанову скасувати та закрити провадження у справі.

У обґрунтування апеляційної скарги адвокат Китаєва О.А., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зазначила що в постанові вказано що згідно висновку службового розслідування та довідки, щодо перегляду відеозаписів біспектральної камери встановлено, що біспектральна камера встановлена на вежі мобільного оператора «Лайф», здійснювала пересування трьох осіб в бік державного кордону, в лісосмузі, однак зазначене не відповідає дійсності оскільки, ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби 2 категорії та є черговим відділення управління службою впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що здійснює наказ щодо охорони кордону у черговій частині відділення.

На день настання події ніхто, у тому числі ОСОБА_1 не був ознайомлений з наказом щодо заборони користування особистими телефонами від 05 березня 2025 року, і на момент чергування у ОСОБА_1 не було заборон ним користуватися по роботі.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт невиконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків та порушення ним правил несення прикордонної служби.

Крім того, протокол складено 27 березня 2025 року, тоді як подія відбулася 08 березня 2025 року.

Також апелянт звернула увагу, що окремі документи складені російською мовою без додатків з перекладом на державну мову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, що проводилось в режимі відеоконференції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник адвокат Китаєва О.А. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Китаєву О.А. дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вимогами статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, матеріалами справи встановлено, що сержант ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби 2 категорії черговим відділення управління службою впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), а отже є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, остання обґрунтована тим, що в період з 08 години 00 хвилин 07 березня 2025 року по 08 годину 00 хвилин сержант ОСОБА_2 , виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В), однак, інспектором ОСОБА_1 не було забезпечено здачу особистого телефону в період часу з 08 години 00 хвилин 07 березня 2025 року по 08 годину 00 хвилин 08 березня 2025 року, чим порушив вимоги абзаців 6, 23 та 43 пункту 4 глави 5 розділу ІІ, «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06 листопада 2015 року за 1391/27836, вимог пункту 1 та абзацу 3 пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 року № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку» та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ вчинено в умовах особливого періоду воєнного стану, а саме в ході переглядів відеозаписів з камери відеоспостереження встановленої в приміщенні центру управління службою впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » комісією додатково було встановлено, що відповідно до записів відеоспостереження в період з 03 години 32 хвилини по 03 годину 43 хвилини та 04 години 12 хвилин по 04 годину 32 хвилини 08 березня 2025 року, сержант ОСОБА_1 (п/н «Чг») переглядав особистий мобільний телефон, чим здійснив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду воєнного стану, та допустив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Абзацами 6, 23 та 43 пункту 4 глави 5 розділу ІІ, «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06 листопада 2015 року за 1391/27836 закріплено, що:

«Черговий підрозділу відповідає за: …підтримання інформаційної взаємодії між прикордонними нарядами та черговими службами взаємодіючих структурних підрозділів;…»

«Черговий підрозділу зобов`язаний: …здійснювати контроль за виконанням основних завдань прикордонними нарядами;…»

«Черговому підрозділу заборонено: …відволікатись, виконувати справи, не пов`язані з виконанням службових обов`язків щодо несення служби чергового підрозділу;…»

Відповідно до вимог пункту 1 та абзацу 3 пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку» заборонено прикордонним нарядам, крім прикордонних нарядів зазначених в п. 2 цього наказу, мати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду; (пунктом 2 дозволено використання особистих засобів мобільного зв`язку у разі відсутності службових засобів мобільного зв`язку, для забезпечення резервного зв`язку та проведення первинного фото (відео) документування у випадках різкої зміни службової обстановки, наступним категоріям військовослужбовців: 2.1. призначених для несення служби в прикордонних нарядах «Старший зміни прикордонних нарядів», «Помічник старшого зміни прикордонних нарядів» на місцях тривалого несення служби в разі відсутності службових засобів мобільного зв`язку; 2.2. призначених старшими прикордонних нарядів, що несуть службу в межах нестійкого радіозв`язку, відповідно до лінійної схеми наявності покриття стільникових операторів зв`язку та радіозасобів; 2.3. інспекторам прикордонної служби підрозділів моніторингу обстановки, які несуть службу в межах закріплених населених пунктів) ...

Здачу мобільних телефонів на зберігання здійснювати до початку проведення безпосередньої підготовки перед заступанням на службу»...;

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, закріплено, що «...кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань,... Ці обов`язки визначаються Статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;…»

Вина ОСОБА_1 доводиться письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом серії ПдРУ № 331465Е від 27 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-18 КУпАП України (а.с. 4);

- матеріалами службового розслідування разом із висновком від 22 березня 2025 року (а.с. 6-64).

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Під час розгляду справи апеляційний суд виходив з наступного.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень ст. 6 Конвенції, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» рішення від 15.05.2008 року, справа «Озтюрк проти Німеччини» рішення від 21.02.1984 року, «Маліге проти Франції» рішення від 23.09.1998 року, «Гурепко проти України» від 08.04.2010 року).

Частиною 2 ст. 172-18 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду.

Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово був продовжений та триває по сьогоднішній час.

Відповідно до п. 3 ч.1 розділу I «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України «Про Державну прикордонну службу України». До несення служби в прикордонних нарядах допускається особовий склад органів Державної прикордонної служби України, який пройшов відповідну підготовку, здав заліки та допущений до несення служби наказом начальника органу охорони державного кордону.

Виходячи з протоколу серії ПдРУ № 331465Е від 27 березня 2025 року, в діях ОСОБА_1 виявлено порушення вимог абз. 6, 23 та 43 п. 4 гл. 5 розділу ІІ Інструкції «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06 листопада 2015 року за 1391/27836, вимог пункту 1 та абзацу 3 пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 року № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку» та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яке вчинено в умовах особливого періоду воєнного стану.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що на день настання події ніхто, у тому числі ОСОБА_1 не був ознайомлений з наказом щодо заборони користування особистими телефонами від 05 березня 2025 року, і на момент чергування у ОСОБА_1 не було заборон ним користуватися по роботі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, спростовується записом в робочому зошиті старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про здачу ним мобільного телефону марки Redmi під особистий підпис, а також поясненнями від 10 березня 2025 року самого ОСОБА_1 у яких він серед іншого пояснив, що вранці 08 березня 2025 року, під час перегляду відеофайлів з біспектральної камери з місця несення служби п/н «ОКСТЗ» було виявлено, що камера здійснювала фіксацію пересування трьох осіб в бік державного кордону в період з 02.00 по 02.17. На даний період службу в п/н «ОКСТЗ» ніс молодший сержант ОСОБА_3 . Молодший сержант ОСОБА_3 , в порушення наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 року № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку», на момент несення служби свій особистий телефон не здав. ОСОБА_1 не одноразово робив йому зауваження про пильність та якість несення служби в п/н «ОКСТ3» та не одноразово просив відкласти або здати мобільний телефон.

Доводи апеляційної скарги, що протокол складено 27 березня 2025 року, тоді як подія відбулася 08 березня 2025 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки дата складення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 27 березня 2025 року, є днем визначення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яку встановлено на підставі Висновку службового розслідування від 22 березня 2025 року по факту затримання 08 березня 2025 року представниками Прикордонної поліції Республіки Молдова 3 осіб, які незаконно перетнули державний кордон на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В), затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону полковником ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги, що в робочому зошиті старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наявний запис 08 березня 2025 року що не працює інтегрована вежа ведуться ремонтні роботи, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки суду не було надано підтвердження того, що телефон використовувався, як резервний засіб зв`язку, або ж для проведення первинного фото (відео) документування у випадку різкої зміни обстановки. Натомість пред`явлено скріни мобільних додатків, що підтверджує використання ОСОБА_1 особистого телефону в особистих справах. Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 також не зазначив з якою ціллю, переглядав власний мобільний телефон.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 КУпАП полягає в порушенні правил несення прикордонної служби, а саме ОСОБА_1 були порушені правила несення прикордонної служби, адже він під час несенення служби, не виконав покладені на нього обов`язки визначені абзацами 6, 23 та 43 пункту 4 глави 5 розділу ІІ, «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06 листопада 2015 року за 1391/27836, вимог пункту 1 та абзацу 3 пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 року № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку» та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ вчинено в умовах особливого періоду воєнного стану, що призвело до незаконного перетину ДКУ 3 осіб (громадян України), які незаконно перетнули державний кордон на вихід з України до Республіки Молдова та в подальшому звернулись до влади країни з клопотанням про надання їм статусу біженця або додаткового захисту на території Республіки Молдови

З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з остаточним висновком суду.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, накладене на ОСОБА_1 , відповідно до санкції ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева