Справа № 133/2967/25
Провадження № 33/801/995/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 413922 від 06 серпня 2025 року, складеного о 06:59 год, водій ОСОБА_1 06 серпня 2025 року о 06:40 год за адресою: Вінницька обл., Хмільницький район, с. Махнівка, автомобільна дорога М-21, 242 км, керував транспортним засобом, автомобілем «MAZDA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, постановою Солом`янського ВДВС у місті Києві № 71389795 від 23 липня 2025 року, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій пославшись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не було враховано, що про існування обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 не знав, оскільки постанову державного виконавця він не отримував і не був повідомлений про неї належним чином до моменту зупинки поліцейськими його автомобіля.

Крім того, дізнавшись про встановлене обмеження ОСОБА_1 одразу звернувся до виконавця, погасив заборгованість, наслідком чого стало скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Таким чином, станом на дату розгляду справи судом жодних обмежень щодо ОСОБА_1 вже немає, а вимоги виконавчих проваджень виконані в повному обсязі.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Горбачов О. О. доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав, просить її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати. Проти розгляду справи у відсутність правопорушника, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не заперечував, що згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з урахуванням наступного.

Згідно з вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа «Гурепка проти України»), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Так, згідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. За таких обставин, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази того, що водій транспортного засобу був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак умисно порушив встановлене стосовно нього обмеження, чим вчинив відповідне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, передбачено можливість встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 413922 від 06 серпня 2025 року, складеного о 06:59 год, вбачається, що водій ОСОБА_1 06 серпня 2025 року о 06:40 год за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Махнівка, автомобільна дорога М-21, 242 км, керував транспортним засобом, автомобілем «MAZDA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Солом`янського ВДВС у місті Києві № 71389795 від 23 липня 2025 року, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП (а. с. 1).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження. Всупереч вищевикладеного, у матеріалах справи відсутні відомості щодо обізнаності ОСОБА_1 щодо застосування відносно нього таких обмежень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обмеження у праві керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності», а тому, особа стосовно якої встановлено таке обмеження, повинна бути належним чином повідомлена про відповідне рішення та повинна мати можливість оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку.

Матеріали справи не містять копії постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23 липня 2025 року у ВП № 71389795; не містять відповідної довідки-розрахунку заборгованості станом на липень 2025 року у ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які дозволяють спростувати доводи ОСОБА_1 про те, що про обмеження права керування транспортним засобом йому не було відомо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду першої інстанції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 413922 від 06 серпня 2025 року, складеного о 06:59 год (а. с 1), рапорт інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Олега Мазяра (а. с. 3), пояснення ОСОБА_2 від 06 серпня 2025 року (а. с. 2) і заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а. с. 4).

Проте, доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність встановлених щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами, суду не надано.

За таких обставин є безпідставними та недоведеними висновки суду першої інстанції в тому, що ОСОБА_1 мав можливість знати про встановлене обмеження на право керування транспортними засобами, яке було накладене відносно нього постановою Солом`янського ВДВС у місті Києві ВП № 71389795 від 23 липня 2025 року і достовірно знав про перебування провадження у суді.

Це також підтверджується і власноручним поясненням ОСОБА_1 , наданим ним 06 серпня 2025 року при складенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, у якому він написав: «Сьогодні 06 серпня 2025 року я керував транспортним засобом, не знаючи, чи є в мене обмеження. Наразі іде суд про скасування обмеження» (а. с. 2).

Проте будь-якого рішення суду про скасування обмеження матеріали справи не містять, а є копія постанови старшого державного виконавця Солом`янського ВДВС у місті Києві Бурлаки Р. В. від 15 серпня 2025 року про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, додана при розгляді справи у суді першої інстанції 27 серпня 2025 року захисником Безручка А. Л. (а. с. 14).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підсумовуючи наведене, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні судом першої інстанції не з`ясовано суб`єктивну сторону цього адміністративного правопорушення та суть вчиненого правопорушення, суд не звернув уваги, що за відсутності доказів обізнаності про застосоване обмеження в керуванні транспортними засобами, в діях особи відсутній умисел, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП, подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська