запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/926/25Головуючий у 1-й інстанції Новікова Н.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 16 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 11.12.2024 року о 16 год. 01 хв. по вул.Сержанта Медведєва, 18 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржуване судове рішення є винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлено з порушенням вимог чинного законодавства. На вимогу водія йому надано не завірену належним чином копію сертифіката відповідності спеціального технічного приладу. Фактично огляд не проводився, процедура його проведення не роз`яснювалась, другий примірник акта вручено не було.

ОСОБА_1 зазначає, що у нього не було жодної ознаки алкогольного сп`яніння, він поводив себе адекватно. Відтак, на переконання апелянта, вимога працівника поліції пройти відповідний огляд на стан сп`яніння є безпідставною.

Транспортний засіб під керуванням водія було зупинено працівниками поліції без законних на те підстав.

Наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, неінформативним. До матеріалів справи, з-поміж іншого, додано відеозапис невідомого походження. Запис із відеореєстратора не містить номера приладу, на який його було виконано.

Таким чином, на переконання апелянта, матеріали провадження не містять належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Бєлік І.В. не з`явилсь. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги їх було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою SMS-повідомлення та через додаток «Viber» відповідно.

Згідно із ч.6 ст.294 КУпАП неявка вищезазначених осіб до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194168 від 11.12.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння; підпис водія наявний; у графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,» ОСОБА_1 власноруч зазначив, що він (мовою оригіналу) «не має часу»;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння; водій від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу відмовився;

- направленні на огляд водія транспортного засобу закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11.12.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння; огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

На зазначеному відеозаписові об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм, його фрагменти за змістом є взаємодоповнюючими.

Відеозапис події має істотне значення для правильного вирішення даної справи, адже містить достовірні дані про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення. При цьому, склад передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення не вимагає встановлення з наданих відеозаписів даних, на які впливав би факт специфічних характеристик технічного засобу.

Відтак, відеозапис є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, узгоджується з іншими наявними доказами.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.

Таким чином, всупереч протилежним доводам апеляційної скарги, відомості протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не є єдиним доказом у справі, оскільки судом першої інстанції враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ніким не заперечується.

Разом з тим, питання поважності чи неповажності причини зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.

В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

Доданий до протоколу акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, крім відомостей про виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, містить дані про те, що такий огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження, підпис ОСОБА_1 наявний.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невручення водієві акта огляду, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.2 п.10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому «Інструкція №1452/735»), акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Відтак, вимогами вказаного підзаконного акта прямо передбачено випадки обов`язкового вручення примірника акта огляду водієві, зокрема, у разі встановлення стану сп`яніння.

Натомість в рамках даного провадження стан сп`яніння водія не встановлювався, адже останній від проходження відповідного огляду у встановленому законом порядку відмовився і засвідчив це власноручним підписом у даному акті, на врученні другого примірника акта ОСОБА_1 не наполягав.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта в цій частині.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією №1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 розділу Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівником поліції було озвучено ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення у нього передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладено у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не надає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, судом не встановлено.

Отже, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 тим самим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях водія складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зазначені ОСОБА_1 обставини жодним чином не позбавляли його, як водія транспортного засобу, обов`язку виконати вимоги п.2.5 ПДР. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 все одно відмовився.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених підставах.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою. Досліджені судом докази є належними і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 16 липня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар