ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1473/25
Провадження № 3/131/682/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2025 р. м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олексієнко О.Ю., за участю секретаря судового засідання Демчишиної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно матеріалів що надійшли від Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітана поліції Корєшкова В.С. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, працюючого водієм-екпедитором ТОВ «Люстдорф», -

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

учасники провадження:

прокурор Щур О.В.,

В С Т А Н О В И В:

Старший сержант ОСОБА_1 , будучи звільненим з військової служби та з посади головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.06.2024, являючись згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні (за період з 01.01.2024 - 21.06.2024) в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №309 від 01.11.2023, сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта рот і охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №176 від 21.06.2024 старшого сержанта військової служби ОСОБА_1 - головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено з військової служби у запас та з 21.06.2024 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до п. 7 «Загальних положень» Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Крім того, згідно ст. 112-1 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», головний сержант роти в мирний і воєнний час відповідає за надання командирові роти інформації та пропозицій з питань професійного розвитку, просування по службі та з інших питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, їх навчання і виховання, військову дисципліну, організацію правильного зберігання і експлуатації озброєння, техніки та іншого майна роти, підтримання внутрішнього порядку в підрозділі, правильне несення служби добовим нарядом роти.

Головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

Також, старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , являвся військовою посадовою особою, в силу підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

При цьому, згідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до Закону.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу II Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

Так, дані роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер, не містять правових норм і відображають правозастосовну практику.

НАЗК надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Таким чином, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено

Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати декларацію при звільненні за період неохоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2024 - 21.06.2024 рік) до 21.07.2024.

Враховуючи вищевикладені факти, старший сержант ОСОБА_1 , будучи звільненим з військової служби та з посади головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 з 21.06.2024, будучи згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 02.08.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні (за період з 01.01.2024 - 21.06.2024) чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав.

Прокурор Щур О.В. в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накласти стягнення в межах санкції даної статті у виді штрафу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до п. 7 «Загальних положень» Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Крім того, згідно ст. 112-1 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», головний сержант роти в мирний і воєнний час відповідає за надання командирові роти інформації та пропозицій з питань професійного розвитку, просування по службі та з інших питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, їх навчання і виховання, військову дисципліну, організацію правильного зберігання і експлуатації озброєння, техніки та іншого майна роти, підтримання внутрішнього порядку в підрозділі, правильне несення служби добовим нарядом роти.

Також, головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

Відповідно до ч.9 ст. 20 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Військовослужбовці, визначені Законом України "Про запобігання корупції", зобов`язані подавати декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у порядку та строки, встановлені Законом України "Про запобігання корупції".

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності статті 65-1 Закону України "Про запобігання корупції" за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно- правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №309 від 01.11.2023, сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта рот і охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , шпк - головний сержант (а.с. 25 ).

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №176 від 21.06.2024 старшого сержанта військової служби ОСОБА_1 - головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено з військової служби у запас та з 21.06.2024 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 17).

Отже, старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , являвся військовою посадовою особою, в силу підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Згідно до пп.«г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до цього Закону.

Таким чином, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати декларацію при звільненні за період неохоплений раніше поданими деклараціями, тобто з 01.01.2024 - 21.06.2024 рік, до 21.07.2024.

Однак, як вбачається з даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 , лише 02.08.2024 о 18:10 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а. с. 10-12).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП. слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

При цьому, відповідно до інформації наданої Національним агентством з питань запобігання корупції, щодо послідовності дій ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» із зазначенням дати, часу, ІР-адреси та тривалості сеансу, було встановлено, що ОСОБА_1 увійшов до інформаційної- телекомунікаційної системи для заповнення електронної декларації та створив документ, який відповідає ідентифікатору декларації при звільненні 01.08.2024 о 15:44:17 год., яку о 18:10:39 год. 02.08.2024 подав, що свідчить про відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації (а.с. 19-20).

Таким чином, поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації при звільненні за 2024 рік судом не встановлено.

Оцінивши всі представлені суду докази по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 встановлено та належним чином зафіксовано склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 27, 40-1, ч. 2. ст. 172-6, 275-280, 283, 287 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривень в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО