Справа № 305/4768/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/37/25, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 цього Кодексу, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн 60 коп. на користь держави.

З протоколів про адміністративне правопорушення серій ЕПР1 № 172788, ЕПР1 № 172754 від 13.11.2024 та постанови судді від 19.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 13.11.2024 о 13 год 20 хв в смт Великий Бичків по вул. Грушевського, Рахівського району Закарпатської області, керував автомобілем марки «Daimler Chrysler», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, що призвело до вчинення ДТП, а саме: не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та з`їхав у кювет. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 19.12.2024 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. Зазначає, що він дійсно керував транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку та з`їхав у кювет. Стверджує, що поліцейські, які проїжджали вулицею, повідомили йому про наявність ознак алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що він погодився, однак у подальшому, через сильну головну біль, відмовився та звернувся в лікарню за медичною допомогою. Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк

-2-

на апеляційне оскарження постанови судді від 19.12.2024, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, а про наявність оскаржуваної постанови він дізнався 06.01.2025.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та захисник-адвокат Бабич Р. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. ОСОБА_1 повідомлений поштовим зв`язком. Крім того, ОСОБА_1 та захисник-адвокат Бабтч Р. В. повідомлені за допомогою смс-повідомлення. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи його захисника в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою.

Разом з тим, від ОСОБА_1 та захисника-адвоката Бабича Р. В. не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відомостей про поважність причин їхньої неявки. При цьому, враховується, що апеляційний розгляд справи вже неодноразово відкладався, у тому числі за заявою захисника-адвоката Бабича Р. В.

Враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Бабича Р. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, а інших доказів, ніж ті, які зазначені клопотанні про поновлення строку, щодо дати отримання ним постанови судді від 19.12.2024, а саме 06.01.2025, у матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист, доводи останнього щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене

-3-

адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З апеляційної скарги вбачається, що у ній не ставиться питання про скасування постанови суду в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційним судом постанова в цій частині відповідно до ст. 294 цього Кодексу не перевіряється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 13.11.2024 о 13 год 20 хв в смт Великий Бичків по вул. Грушевського, Рахівського району Закарпатської області, керував автомобілем марки «Daimler Chrysler», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

-4-

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 172788 від 13.11.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 172754 від 13.11.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.11.2024; рапортом інспектора СРПП Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 13.11.2024; фотосвітлинами та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При розгляді справи, апеляційний суд враховує те, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Сівачук В. В. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження і такі апеляційним судом відхиляються.

Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема: останній у ствердній формі вказав, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння та не бажає їхати до медичного закладу.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під

-5-

впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 щодо не забезпечення працівниками поліції його огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, є необгрунтованими, оскільки останній добровільно та без будь-якого примусу відмовився від проходження огляду на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, при цьому не зазначав про погане самопочуття.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2. 5 Правил дорожнього руху України та вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, тому суддя першої інстанції обґрунтовано наклала на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчинених адміністративних правопорушень, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається, навіть з урахуванням особи правопорушника.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що до апеляційної скарги не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2024 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2024 щодо нього, - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя