Номер провадження: 33/813/1614/25
Номер справи місцевого суду: 505/2286/24
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність даної постанови, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження керування транспортним засобом в сані алкогольного сп`яніння та загалом факту керування, оскільки з наявного відеозапису подій вбачається, що авто припарковано біля бордюру, а ОСОБА_1 знаходиться на пасажирському сидінні даного авто. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зауважує, що рух транспортного засобу на долученому відео не зафіксовано.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу підтримав та надав пояснення по суті подій, що відбувалися в день складення протоколу, зазначивши, що працівники поліції не зверталися до нього із пропозицією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`янінні за допомогою газоаналізатору «Драгер» та в медичному закладі, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП при ньому не складався та ним не підписувався, копію протоколу не отримував.

В судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про приєднання до матеріалів справи фото згідно заяви від 24 вересня 2025 року, оскільки особа участь у розгляді справи в суді першої інстанції приймав та не був позбавлений можливості долучити відповідні фото докази до матеріалів справи під час перебування справи в провадженні Котовського міськрайонного суду Одеської області.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 477745 від 05 травня 2024 року про те, що 05 травня 2024 року о 18 годині 35 хвилин по пров. Перемоги в м. Подільськ, Одеської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, мав характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння; та відеофіксацією, яка міститься в матеріалах справи на компакт-диску.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та, з огляду на наведені доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 477745 вбачається, що 05 травня 2025 року близько 18 год 35 хв в м. Подільськ по пров. Перемоги ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є встановлення всіх обов`язкових ознак даного правопорушення, в тому числі й об`єктивної сторони даного правопорушення, яка полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно положень п. 1 розділу 2 Інструкції № 1452, за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (п. 1 розділ 2).

Відповідно, за положеннями Порядку №1103 та Інструкції № 1452, огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягають виключно водії транспортного засобу та, які здійснюють керування таким транспортним засобом в стані сп`яніння.

До протоколу про адміністративне правопорушення в якості додатків та у відповідності до положень п. 4 розділу 2 вищезазначеному Порядку № 1103 та п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735 працівниками поліції долучено відеозаписи подій, що відбувалися в день складення протоколу, про що міститься відмітка безпосередньо в протоколу.

Відео 1, тривалістю 06 хв 50 сек, містить фіксацію місцезнаходження припаркованого транспортного засобу, вказаного в протоколі, в якому знаходиться ОСОБА_1 , коли до нього підійшли працівники поліції та повідомили про надходження інформації відносно дорожньо-транспортної пригоди з участю даного авто. Надалі відео містить фіксацію, як дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , повідомила поліцейських, що саме вона була за кермом даного авто під час дорожньою-транспортної пригоди та підтвердила факт вживання нею алкогольних напоїв на запитання поліцейського. Фіксації руху транспортного засобу даний відеозапис не містить.

Відео 2, тривалістю 06 хв 50 сек, містить фіксацію подальшого спілкування працівників поліції з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та безпосередньо з ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Відео 3, тривалістю 06 секунд, також містить фіксації встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Відео 4, тривалістю 06 хв 50 сек, містить фіксацію повідомлення про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05 травня 2024 року за участю зазначеного в протоколі транспортного засобу.

Відео 5, тривалістю 04 хв 07 сек, містить фіксацію проходження гр. ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер та встановлення результатів огляду.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішення, останнього постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року (справа № 505/2108/24) за вказаних подій визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення.

Натомість, фіксація здійснення ОСОБА_1 керування вказаним в протоколі транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою даного правопорушення передбаченого ч. 1 с. 130 КУпАП, зазначені відеозаписи подій, долучені працівниками поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять. Будь-яких інших відеозаписів подій, які б підтверджували даний факт керування, матеріали справи в свою чергу не містять, що свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги даній частині.

При цьому, зазначені відеозаписи подій в тому числі й не містять підтвердження факту звернення працівників поліції до ОСОБА_1 із пропозицією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатору Драгер та в медичному закладі, а також фіксації відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення, та що також підтверджено останнім в судовому засіданні під запис, за що в свою чергу при наявності підтвердженого факту керування транспортним засобом, передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинення якої інкримінується останньому.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

За положенням ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування«поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення слід також враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, а саме відсутністю належних доказів, які б в своїй сукупності «поза розумним сумнівом» підтверджували факт керування ОСОБА_1 вказаним в протоколі транспортним засобом, в тому числі й факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сипіння за вказаних обставин, на що безпосередньо посилається останній в апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції щодо підтвердження факт наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є передчасними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених скаржником доводів апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова Котовського міськрайонного суду Одеської області скасуванню із закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова