Справа № 390/2050/25
Провадження № 3/390/600/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р.Суддя Кропивницького районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , працює продавцем у ФОП ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

встановив:

До Кропивницького районного суду 12.08.2025 надійшов протокол № 002418 від 21.07.2025. Відповідно до цього протоколу ОСОБА_1 13 год 21.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила порушення порядку проведення розрахунків, а саме: непроведення розрахункових операцій через РРО, чим порушено п.1 ст. 3 ЗУ від 06.07.1995 №265/95-ВР (зі змінами та доповненнями) «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно із ст.268 КУпАП справа розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.

Суд дослідив: протокол про адміністративне правопорушення № 002418 від 21.07.2025; акт (довідка) фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв від 22.07.2025; акт проведення контрольної розрахункової операції за місцем реалізації товарів (надання послуг) від 21.07.2025 та додатки до нього.

Враховуючи викладене, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 55 ГК України).

Відповідальність за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП настає у разі порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Як вбачається із наведеного, суб`єктом згаданого правопорушення може бути лише суб`єкт господарювання.

Крім того, у вищевказаному протоколі суть правопорушення викладена узагальнено та зазначено лише пункт ст. 3 ЗУ від 06.07.1995 №265/95-ВР, які ОСОБА_1 начебто порушила.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016).

Крім того, у своєму рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» (заява №23969/94) ЄСПЛ вказує, що з огляду на те, що обвинувачений має бути повідомлений «негайно» і «детально» про причину обвинувачення, тобто реальні факти про нього, які становлять основу обвинувачення, та про характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих фактів. Суд вважає, що в кримінальних справах вимога надання повної та докладної інформації стосовно обвинувачення проти підсудного є суттєвою передумовою для забезпечення справедливого провадження. З огляду на те, що обсяг «детальної інформації, про яку йдеться у цьому положенні, змінюється залежно від конкретних обставин кожної справи, у будь-якому разі обвинуваченому має надаватися достатня інформація, необхідна для того, щоб повність зрозуміти ступінь висунотого проти нього обвинувачення з метою підготовки належного захисту (п. 59, 60).

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення суд визнає як такий, що не містить конкретних обставин порушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а отже без дотримання права на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст.ст.256, 268 КУпАП, а тому не може вважатися допустимим доказом, як і додані до протоколу копії документів відповідно.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення здійснено посилання на акт (довідка) фактичної перевірки, в якому нібито зазначено всі допущені порушення. Проте КУпАП такого «бланкетного» способу складання протоколу про адміністративне правопорушення не передбачає.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а є найманим працівником, то остання не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення. Оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом цього правопорушення, то, відповідно, і відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Кропивницький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О.Квітка