Справа № 291/508/25
Провадження №3/291/347/25
ПОСТАНОВА

іменем України

25 вересня 2025 року селище Ружин

Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Гарбарук І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення від 02.05.2025 вказано, що 02.02.2025 (як вказано у протоколі) о 17:47 год гр.. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Zafira н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду особи поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, який долучений до матеріалів справи, і про який зазначено у самому протоколі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, вказав, що він не був водієм транспортного засобу, не керував транспортним засобом, оскільки в той вечір вживав алкогольні напої, за кермом була ОСОБА_2 , просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Вказані пояснення підтримані захисником ОСОБА_1 адвокатом Остапчуком І.В.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (друзі із ОСОБА_1 , була пасажиром транспортного засобу у вказаний день події) пояснила, що 02.05.2025 відпочивали з друзями біля будинку ОСОБА_2 , поїхали до магазину, за кермом була ОСОБА_2 , по дорозі зупинилися, згодом до них під`їхала машина працівників поліції. Вказала, що ОСОБА_2 відразу казала про те, що вона перебувала за кермом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 (друзі із ОСОБА_4 ) повідомила, що в той день ОСОБА_5 з друзями приїхав до неї в гості, відпочивали, вирішили з`їздити до магазину. Вказала, що вона була за кермом транспортного засобу, оскільки не вживала спиртних напої. Працівники поліції під`їхали до них, коли транспортний засіб стояв на узбіччі і всі повиходили із транспорного засобу.

У клопотанні від 04.09.2025 адвокат Остапчук І.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні від 24.09.2025 адвокат Остапчук І.В. просив розгляд справи здійснювати без їх участі. Клопотання від 04.09.2025 підтримав, просив його задовольнити.

У клопотанні від 25.09.2025 захисник просив клопотання про виклик інших свідків та проведення експертизи залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних доказів.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Однак, матеріали справи не містять належних, достовірних, достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за вищевказаних обставин і був зупинений працівниками поліції під час такого руху.

Наявний в матеріалах справи відеозапис, який би міг підтвердити факт керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом таких даних не містить.

Так, із дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який стояв на узбіччі, і поряд з яким стояли ОСОБА_1 , чотири дівчини та дитина.

Тобто, працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, на відео не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції та перебував за кермом.

На підставі досліджених письмових, електронних доказів в сукупності із наданими поясненнями ОСОБА_1 , його захисника, свідків, суд дійшов висновку, що працівники поліції не зупиняли 02.05.2025 транспортний засіб н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Інші докази, які підтверджували б скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах даної справи відсутні.

Суд не бере до уваги відомості, що містяться у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), оскільки вони є похідними доказами від факту встановлення керування особою транспортним засобом, а такого факту судом не встановлено.

Як вже зазначалося, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин (правопорушення) був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений законодавством, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про вчинення адміністративного правопорушення без підтвердження іншими допустимими та належними доказами, не може бути єдиним та достатнім доказом вчинення такого правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що подія відбулась 02.02.2025, при тому, що сам протокол датований 02.05.2025. Жодних застережень, виправлень щодо дати події матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки його вина не підтверджується належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ст.247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суду Житомирської області.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області І.М. Гарбарук