Справа № 128/3238/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу адміністративної практики УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, а саме за те, що він 08.08.2025 о 15.20 год в с. Лука-Мелешківська, не виконав законне розпорядження або вимогу поліцейського згідно ч. 2 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", а саме пред`явити в період воєнного стану та під час мобілізації військово-облікового документа, разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у документах.

Для розгляду наданих матеріалів в суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, його захисник, адвокат Чубенко С.В., попередньо подала до суду клопотання про проведення розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, просила закрити провадження у справіу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Окрім цього, захисник ОСОБА_3 попередньо подала до суду письмові пояснення у справі, у яких зазначила, що 08.08.2025 ОСОБА_1 рухався автомобілем в с. Лука-мелешкіська Вінницького району Вінницької області, де близько 12:00 год він був зупинений поліцейськими і утримувався ними близько шести годин. Під час зупинки поліцейський не відрекомендувався, ним не було названо причину зупинки транспортного засобу. Та на вимогу поліцейського ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України, посвідчення водія, документи на транспортний засіб та страховку на нього. При цьому, військово-обліковий документ ОСОБА_1 мав у мобільному застосунку «Резерв+», однак телефон був розряджений, що не дозволяло пред`явити його працівнику поліції на місці зупинки, про що ОСОБА_1 повідомив останнього, тобто ОСОБА_1 в момент зупинки і подальшого утримання не мав можливості пред`явити військово-обліковий документ поліцейським. Також, працівниками поліції не здійснювалась безперервна фото- та відеофіксація зупинки і подальшої комунікації із ОСОБА_1 та його адвокатом. В даному випадку, не пред`явлення поліцейському військово-облікового документу, у зв`язку із технічною неможливістю його пред`явити, не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Доказів агресивної чи зухвалої поведінки ОСОБА_1 в бік працівників поліції, які би могли свідчити про наявність в діях особи правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не надано. Протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім та переконливим доказом винності особи без інших доказів, а такі відсутні. Таким чином, обставини, викладені у протоколі, не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та не підтверджуються доказами, наявними у справі. За вказаних обставин, захисник просить суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, ураховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Так, судом було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 140997 від 08.08.2025; рапорт інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції А. Солоднюка від 08.08.2025; відеозапис подій, долучений до наданих суду матеріалів.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 N 1376, зареєстрованої в МЮ України 01.12.2015 за N 1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суд розглядає справу в межах складеного протоколу, тому важливим є зміст цього документа, зокрема, викладення обставин вчиненого правопорушення, оскільки суд уповноважений розглядати справу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення.

Так, диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Та в наданому суду протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише про відмову ОСОБА_1 пред`явити в період воєнного стану та під час мобілізації військово-обліковий документ, разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у документах.

Тобто ознак злісних дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не викладено взагалі.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» N 8 від 26.06.92 роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Ст. 251 КУпАП визначено перелік можливих доказів в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Та з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів неможливо встановити факт саме злісної непокори ОСОБА_1 на вимогу пред`явити військово-обліковий документ. Таких обставин не зафіксовано на наданому суду відеозаписі та не зазначено в рапорті патрульного поліцейського, а відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_1 не відмовлявся пред`явити працівникам поліції військово-обліковий документ, а вказував на технічну неможливість пред`явлення документу у зв`язку з тим, що у нього розрядився телефон, та він не має можливості відкрити мобільний застосунок «Резерв +», у якому міститься його військово-обліковий документ, і такі пояснення не спростовані жодним іншим доказом. Доказів будь-яких зухвалих дій ОСОБА_1 чи наявності в нього можливості виконати вимогу працівників поліції суду не надано, а неможливість виконання вимоги з об`єктивних та повідомлених працівнику поліції причин, за відсутності при цьому зухвалої та зневажливої поведінки, не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Так, в рішенні ЄСПЛ в справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення,передбаченого ст. 185 КУпАП, при цьому, зазначені в протоколі про адміністартивне правопорушення обставини також не містять складу такого адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 185, п. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: