ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , захисника Паланійчука В. П., потерпілої ОСОБА_2 , та представника потерпілої ОСОБА_2 , адвоката Шеремети І. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Паланійчука В. П. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 020 (однієї тисячі двадцять) грн в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 189963 від 23.07.2025 року (а. с. 1), 23.07.2025 року приблизно о 16:30 год. в АДРЕСА_1 , особа ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру та фізичного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме кричав та виражався нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність, чим своїми діями вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , - адвокат Паланійчук В. П. подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю в його діях вищевказаного складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова про притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності, є такою, яка постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП зроблений без належного з`ясування фактичних обставин справи.

ЄУНСС: 727/9926/25 Головуючий у І інстанції: Літвінова О. Г.

Номер провадження: 33/822/469/25 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

Стверджує, що всі викладені факти, на які районний суд зсилався у оскарженій постанові не відповідають дійсності, оскільки такого взагалі не було.

Вказує, що документи, які містяться в матеріалах справи не підтверджують обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження зазначеної у протоколі події.

Вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували факт завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 , що виключає факт насильства в сім`ї.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисника Паланійчука В. П., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, думку потерпілої ОСОБА_2 , та її представника, адвоката Шеремету І. С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримані повною мірою не були.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі письмовими доказами.

Однак, апеляційний суд не може погодитись із таким висновком місцевого суду, оскільки він зроблений судом першої інстанції без всебічного і повного аналізу всіх фактичних обставин справи.

Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що судом належним чином не проаналізовано вказані обставини.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання до іншої особи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

До того ж, нормами КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2025 року вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , зазначено його висловлювання нецензурною лайкою 23.07.2025 року о 16:30 год на адресу його матері ОСОБА_2 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи містяться лише пояснення потерпілої ОСОБА_2 , які не є належним чином оформленими, в яких відсутня сама суть правопорушень.

В судовому засіданні районного суду та в поданій апеляційній скарзі правопорушник заперечував вчинення ним будь-яких протиправних дій по відношенню до потерпілої, зокрема домашнього насильства.

При цьому, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили покази потерпілої.

До того ж, наявний в матеріалах справи консультаційний висновок спеціаліста від 18.07.2025 року (а. с. 7) не підтверджує факт завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Також апеляційним судом було встановлено, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП у протоколі не вказано суті інкримінованого правопорушення; не вказано прізвища, адреси свідків правопорушення, які могли би надати покази з метою встановлення об`єктивної істини по даній справі, при тому, що потерпіла ОСОБА_2 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в їхніх письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, вказували, що свідком вищевказаної події була інспектор із водоканалу ОСОБА_3 .

Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги те, що між ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_2 є сімейний конфлікт через спірні відносини щодо квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому, рішенням суду було визначено порядок спільного користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку із чим, зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 умисно створює конфлікти, що постійно закінчуються викликом поліції.

Оцінюючи наведене, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства, описані у вищевказаному протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки об`єктивна сторона правопорушення не розкрита, суд самостійно не може це встановлювати, беручи на себе функції обвинувачення.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що наявність конфлікту не завжди свідчить про домашнє насильство.

Будь-яких інших достовірних і належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив дії, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 189963 від 23.07.2025 року (а. с. 1), матеріали даної справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищенаведені недоліки та суперечності, що містяться в матеріалах провадження, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 23.07.2025 року близько 16 год 30 хв. вчинив домашнє насильство відносно його матері ОСОБА_2 .

Таким чином, судом не було досліджено всі обставини, що стосуються події правопорушення, його об`єктивної сторони, через що суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Паланійчука В. П. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 268, 283, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Паланійчука В. П., задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній