справа №940/997/25 головуючий у суді І інстанції Самсоненко Р.В.
провадження №33/824/4290/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Тарановим Станіславом Ігоровичем на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 липня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, адвокат Таранов Станіслав Ігорович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , 01 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 липня 2025 року та закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував чи мало місце вчинення адміністративного правопорушення та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що призвело до ґрунтування висновків на припущеннях.

Зауважив, що у спілкуванні з поліцейськими ОСОБА_1 після проходження нею за допомогою технічного приладу «Драгер» огляду на стан сп`яніння, зокрема, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення категорично не погодилася з результатами такого огляду та вказала поліцейському, що не відмовляється від такого огляду в медичному закладі.

Проте, такі пояснення ОСОБА_1 правоохоронцями проігноровані, без надання жодних пояснень з приводу відмови у доставленні її до медичного закладу.

Сама по собі поведінка водія транспортного засобу в контексті ст. 251 КУпАП не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не звільняє поліцейського, який проводив огляд водія на стан сп`яніння, у разі незгоди водія з результатами огляду доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських не встановлено, що останні пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Процедура проведення огляду поліцейським не роз`яснювалася. Не роз`яснено, що означає результат огляду 2,16% проміле. Поліцейський не запитав ОСОБА_1 чи погоджується вона з таким результатом. У спілкуванні з ОСОБА_1 поліцейський вдавався до провокаційних дій з метою схилити водія зізнатися у вживанні алкоголю. Натомість ОСОБА_1 неодноразово заявляла, що не вживала алкогольні напої, а вживала енергетик «Рево», що не заборонено законом.

Проявом незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду 2,16% проміле є відмова останньої від підпису чеку результатів тестування «Драгер», акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з мотивів незгоди з результатами такого огляду.

Таким чином, під час складання протоколу, працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого передбачена законом процедура огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не була дотримана, а результат тестування за допомогою приладу «Драгер», який долучено до протоколу, не може бути визнано допустимим доказом в очах стороннього незацікавленого спостерігача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Таранов Станіслав Ігорович доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Київська обласна прокуратура про апеляційний розгляд справи повідомлена 11 серпня 2025 року, про що свідчить Звіт про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, однак позицію щодо справи не висловила.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 травня 2025 року о 00 год. 56 хв., с. Кашперівка, по вул. Калинова (Жовтнева), 9, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW 320D, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHK-0552, результат 2.16 проміле, тест №04893. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій категорично відмовилася, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №341822 від 26 травня 2025 року;

роздруківкою результату огляду на стан алкогольного сп`яніння від 26 травня 2025 року;

нереалізованим направленням на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 травня 2025 року;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зобов`язання ОСОБА_1 від 26 травня 2025 року;

відеозаписом з реєстратора службового автомобіля працівників поліції та нагрудних камер поліцейських, з якого встановлено, що працівниками поліції зупинено автомобіль марки BMW 320D, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 , інспектором поліції виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, про що повідомлено ОСОБА_1 та їй запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогогою приладу Драгер, на таку пропозицію водійка погодилась та пройшла відповідний огляд, результат якого показав 2,16 % алкоголю в крові. Побачивши результат огляду на стан сп`яніння водійка ОСОБА_1 висловила подив «Не може такого бути, вживала енергетик» (камера 476739 кліп 0). Зазначену фразу ОСОБА_1 суд не розцінив як незгоду водійки із результатом огляду, оскільки її подальша поведінка свідчила про фактичне визнання результату огляду та вчинення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Так, під час спілкування із працівниками патрульної поліції, яке тривало майже годину, водійка ОСОБА_1 визнала факт вживання нею алкогольних напоїв, зокрема, повідомила, що випила дві пляшки «REVO» (камера 476739 кліп 0 час 01.10.40-01.12.00) та намагалась домовитись із працівниками поліції про нескладання щодо неї адміністративного протоколу, а саме «Давайте розійдемось по людськи», пропонувала матеріальну допомогу, при цьому її попереджали про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди (камера 476739 кліп 0 час 01.13.05-01.16.00), «А ти можеш закрити очі на це правопорушення», «Ввійдіть в моє положення, я вас прошу як людей», на запитання поліцейського «Для чого ви пили?» відповіла «З ким не буває, я не взятку пропоную, а добавку до зарплати пропоную» (камера 476274 кліп 1 час 01.26.00-01.28.00, 01.46.30-01.48.00). В подальшому після складання адміністративного протоколу та невдалих спроб домовитись водійка ОСОБА_1 висловила незгоду із результатом огляду на стан сп`яніння та вказала, що їй не пропонували пройти огляд в медичному закладі.

Суд першої інстанції вважав, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за його згодою проведено поліцейським у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а тому наданими доказами підтверджено факт керування ОСОБА_2 транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд, діючи у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 передбачено наступне.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння (п. 5).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. (п. 6, 7).

З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що роздруківка з результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу засвідчує результат тесту, проведеного з використанням приладу «Drager Alcotest 6820» 2,16% проміле, який перевищує гранично допустиму норму встановлену п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За даними відеозапису, який долучено поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення і який безперервно фіксує процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та містить дату, час та становить цілісну, логічну картину події, остання сама обрала трубку для задуву перед початком процедури огляду (01:00:36 год по таймінгу). Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки проведено о 01:01 год, та за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» визначено результат 2,16% проміле. Дізнавшись результат огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 вказала, що «не може такого бути, вживала лише енергетик». На пропозицію поліцейського пройти повторний огляд у медичному закладі ОСОБА_1 відмовилася (01:06 год по таймінгу). Коли працівники поліції приступили до складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 вчиняла дії щодо уникнення відповідальності і нескладення такого протоколу. Зокрема, просила «зрозуміти», «увійти в положення», пропонувала щоб «в кармані пошелестіло» (01:13, 01:26, 01:46 год по таймінгу). А також висловлювала незгоду із законністю зупинки її транспортного засобу.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду про фактичне визнання ОСОБА_1 результату огляду, та щщ подальша її поведінка свідчить лише про вчинення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам статті 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому зафіксована подія правопорушення, апеляційний суд оцінює його в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в оскаржуваній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 фактично не висловила заперечень щодо процедури огляду, а не погодилася з його результатами.

Однак, наявне в матеріалах справи нереалізоване направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 травня 2025 року, підтверджує, що ОСОБА_1 протягом 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення самостійно не звернулася до найближчого закладу охорони здоров`я з метою спростування встановлених алкотестером результатів.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів неправомірних дій співробітників поліції, апелянт не долучив доказів, що він оскаржував такі дії працівників поліції чи звертався до уповноваженого органу з дисциплінарною скаргою, тощо.

Крім того, апелянт, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 її права та обов`язки.

З цього приводу варто зазначити, що згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Також суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Окрім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не вимагала роз`яснення їй певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлювала вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розуміла наслідки встановленого результату огляду на стан сп`яніння, здійснювала активні, свідомі та вольові дії, розуміла ситуацію, у якій опинилася.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №341822 від 26 травня 2025 року міститься підпис ОСОБА_1 про те, що їй роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 263 КУпАП України (а.с.2).

Отже, позиція апелянта, висловилена в апеляційній скарзі розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

В той же час, апеляційний суд не встановив в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання апелянта на порушення такого порядку є безпідставними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, і могли стати підставою не виконувати водієм законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №341822 від 26 травня 2025 року) та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Тарановим Станіславом Ігоровичем на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 липня 2025 року - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Суддя: Р.В. Березовенко