КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4725/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 30 червня 2025 року об 11 год. 50 хв. у м. Києві по вул. Ярослава Івашкевича, 5 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Окрім того, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4200648 від 05.03.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушивши п. 2.1 «а» ПДР, вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року, виключивши з постанови суду рішення про застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, та виключити рішення про порядок застосування цього стягнення.

Апелянт вказує, що він не отримував посвідчення водія, не має права керування транспортними засобами, а тому не може бути позбавлений такого права, на що вказує і Верховний Суд, висновків якого не врахував суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови.

Зокрема апелянт звертає увагу, що згідно постанови Верховного Суду від 29.03.2023 у справі №145/932/20, «згідно зі сталою правозастосовної практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка його немає». Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов і у постанові від 22.10.2019 у справі №708/40/18.

При цьому апелянт вказує, що таких висновків Верховний Суд дійшов у межах розгляду кримінальних справ, але враховуючи, що суд касаційної інстанції не переглядає постанови у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, та враховуючи подібний характер кримінальних правопорушень та адміністративних порушень, вважає, що висновки Верховного Суду щодо розгляду кримінальних справ можуть бути застосовані при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу без його участі. Враховуючи наведене та вимоги ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність апелянта.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 про виключення з постанови рішення про застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Санкція частини 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Стаття 30 КУпАП зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 1251-ІХ від 16 лютого 2021 року, не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому, покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20.

У справі "Надточій проти України" ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП. Таким чином, перегляд рішень у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

За вказаних обставин, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 є правильною, і підстав для її зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал