Провадження номер 3/741/728/25
Єдиний унікальний номер 741/1436/25
ПОСТАНОВА

іменем України

25 вересня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А. О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ВАД № 773216, який надійшов з ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив,

передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

31 липня 2025 року о 16 год 30 хв гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї колишньої тещі ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме психологічного характеру, ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могла бути завдано шкоду психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково. Пояснив, що дійсно 31 липня 2025 року близько 16:30 год у зв`язку із конфліктом вживав нецензурну лексику на адресу своєї колишньої тещі ОСОБА_2 , однак остання не є та не була членом його сім`ї, він ніколи спільно з нею не проживав, не був пов`язаний з нею спільним побутом, спільні права та обов`язки відсутні. Між ними існують тривалі неприязні стосунки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, із змінами, (надалі Закон 2229) під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч.1 ст.1 Закону 2229), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

З наведеного вбачається, що для того, щоб кваліфікувати дії особи за ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство в сім`ї, особи повинні або разом проживати, або перебувати в родинних стосунках.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 773216 від 01 серпня 2025 року, ОСОБА_1 31 липня 2025 року о 16 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої тещі ОСОБА_2 , а саме: ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могла бути завдано шкоду психологічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

На підтвердження указаної обставини суду надано пояснення ОСОБА_1 , надане поліцейським 01 серпня 2025 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_3 від 31 липня 2025 року, пояснення ОСОБА_2 , надане поліцейським 01 серпня 2025 року, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Однак, з матеріалів справи не вбачається того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у родинних стосунках, проживали або проживають однією сім`єю, пов`язані спільним побутом, ведуть спільний бюджет та мають спільні права та обов`язки. Про існування таких обставин у поясненні від 01 серпня 2025 року сама ОСОБА_2 не зазначає.

Окрім цього, суд зазначає, що домашнє насильство це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Суд констатує, що до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив відносно колишньої тещі ОСОБА_2 будь-які дії фізичного чи психологічного характеру, пов`язані саме з домашнім насильством.

Отже, з наведеного вбачається, що суд не може кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення чи направляти на стадії після дослідження у судовому засіданні всіх наявних у справі доказів протокол для усунення недоліків із викладенням вищезазначених міркувань, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України від 09 червня 2011 року, заява N 16347/02 та Малофєєва проти Росії від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04).

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд уважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені домашнього насильства відносно ОСОБА_2 не доведена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, у діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 173-2, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Суддя Анатолій КРУПИНА