Справа № 747/305/25
Провадження№ 3/747/249/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, такого, що не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323582 від 08.05.2025 року ОСОБА_1 08.04.2025 року на вул Перемоги в селищі Талалаївка керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився із згоди водія у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП «Прилуцька центральна міська лікарня». Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КНП «Прилуцька ЦМЛ» № 51 від 08.04.2025 року 18:15 год. Чим порушив п 2.9 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 130 КУпАП.

В судових засіданнях по справі ОСОБА_1 та його захисник Мудревська Я.М. винність ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні не визнали, оскільки ОСОБА_1 наркотичних засобів не вживає, тому і погодився пройти огляд в лікарні, так як був впевнений в собі. Крім того протокол відносно ОСОБА_1 був складений через місяць після його зупинки працівниками поліції 08 травня 2025 року, хоча результат огляду був наявний вже 08 квітня 2025 року, цим порушено вимоги ч.2 ст 254 КУпАП щодо складання протоколу протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Також захисник зазначила, що лабораторні дослідження з метою встановлення кількісного вираження наркотичного засобу не проводились, визначення кількісного вмісту наркотичного засобу, його перевищення від порогового рівня, що має суттєве значення для встановлення стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 саме в день керування ним транспортним засобом 08 квітня 2025 року. Крім того з матеріалів справим неможливо встановити причину зупинки ОСОБА_1 , яка б відповідала ст 35 Закону України «про Національну поліцію». Крім того, не всі відеофайли на диску, що додаються до протоколу, можливо відтворити, сам процес проведення освідування ОСОБА_1 у лікарняному закладі та фіксування його результатів на відеозапису відсутні. Тобто відеозапис на диску, що долучений до матеріалів справи, не безперервний у порушення вимог Інструкції, і тому є неналежним доказом. Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністравтиного правопорушення, перед баченого ч.1 ст 130 КУпАП, тому провадженя по справі підлягає закриттю.

В судовому засіданні був оглянутий диск з відеозаписом № 1, долучений працівниками поліції до протоколу за ч.1 ст 130 КУпАП. З оглянутого відеозапису вбачається, що 08.04.2025 року в 16:43 до стоячої машини підходять працівники поліції і говорять водію про те, що номери погано видно, водій протирає номерні знаки. Потім запитують, чому руки тремтять, водій відповідає що холодно. Потім працівник поліції насвічує в обличчя водію і говорить, що зіниці не реагують на світло, що разом з тремтячими руками є ознаками наркотичного сп`яніння, та пропонує водію пройти огляд в медичному закладі в м Прилуки на стан наркотичного сп`яніння. В 16:46 год водій погоджується і поліцейським автомобілем його везуть в м Прилуки, ведеться безперервна відеофіксація. В дорозі працівники поліції запитують ОСОБА_1 чи вживав він щось, він запевняє, що точно нічого не вживав (16:48 год). В 17:37 год приїхали в лікарню в м Прилуки, де ОСОБА_1 пропонують здати аналіз. В 17:43 відеозапис на диску № 1 переривається.

Як було встановлено в ході розгляду справи зазначений оптичний диск має механічні пошкодження (подряпини), які унеможливлюють повне відтворення чи копіювання пошкоджених файлів, що підтверджується актом працівників суду від 07.08.2025 року. Працівник Прилуцького РВП ОСОБА_2 викликався в судове засідання для надання пояснень з приводу пошкодження диску та наявності відеозапису на іншому носії, але в судове засідання не з`явився.

Запис на диску № 2, який долучений до матеріалів справи, розпочинається в 20:17, коли працівник поліції зачитує постанову ОСОБА_1 за ст 121 КУпАП. Наступний відеофайл на даному диску 08.05.2025 в 09:13 год, коли працівник поліції зачитує ОСОБА_1 , протокол за ч.1 ст 130 КУпАП, і посилається на висновок від 08 квітня 2025 року Прилуцької міської лікарні. В 09:36 ОСОБА_1 зазначає, що він не погоджується з протоколом., в 09:39 відеозапис закінчується. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що на відеозаписі, долученому до протоколу, не зафіксовано медичний огляд ОСОБА_1 в лікарському закладі 08 квітня 2025 року, та залишилось не з`ясованим, чому результати медичного огляду не містять кількісних показників вмісту наркотичного засобу, виявленого у ОСОБА_1 , та з яких причин протокол за ч.1 ст 130 КУпАП на підставі лікарського висновку від 08 квітня 2025 року був складений 08 травня 2025 року, оскільки частиною 2 ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженою на те особою не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. За встановлених в ході розгляду справи обставин суд визнає неналежними доказом відеозапис, долучений працівниками поліції до протоколу серії ЕПР 1 № 323582 від 08.05.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст 130 КУпАП та результати медичного огляду, проведеного ОСОБА_1 КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» 08 квітня 2025 року, оформлені висновком № 51.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, відеозапис, що міститься на долучених до протоколу дисках, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Оскільки судом визнано неналежним долучений до протоколу відеозапис, тому суд приходить до висновку, що працівниками Прилуцького РВП при складані протоколу не виконано свій обов`язок, встановлений ст 251 КУпАП, щодо збирання доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин.

Як зазначено в Постанові Касаційного адміністративного Суду Верховного суду від 18.07.2019 р., справа №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Суд зобов`язаний дотримуватись презумпцій невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то ЄСПЛ неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейшейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. По-перше, суд розглядає справу лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, коли в протоколі зазначено час скоєння адміністративного правопорушення, то розглядаються дії особи саме в час, зазначений в протоколі. По-друге, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, як це передбачає ст. 251 КУпАП.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у справі № 216/5226/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також визначає спеціального суб`єкта водія транспортного засобу.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи долучені докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323582 від 08.05.2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2025, висновок № 51 КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2025 року 18 год 15 хв, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, два диски з відеозаписом. Але з огляду на ті обставини, що висновок № 51 та відеозапис визнано судом неналежними доказами, то суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не було встановлено факту перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом 08 квітня 2025 року, оскільки будь-яких належних доказів, наданих із дотриманням вимог закону матеріали справи не містять, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наведене у своїй сукупності вказує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту перебування ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Суд зауважує, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. Відсутність у справі доказів факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить обов`язкової складової - об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як визначено п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи». Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів перебування його в стані наркотичного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Виходячи із вищезазначеного суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Протокол та додатки до нього не містять достатніх доказів цього, не знайшло своє підтвердження даного факту і в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко