Справа № 503/1569/25
Провадження №3/503/1207/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

07 вересня 2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446734, згідно змісту якого 07.09.2025 року близько 21:05 години ОСОБА_1 в с. Круті по вул. Лесі Українки керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager» ARSC-0116 та із застосуванням технічного засобу відеозапису на камеру Novestom NVS7, результат якого становить показник 0,96 %0 (проміле), при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.9(а) Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вище вказаного правопорушення визнав. Також на уточнюючі запитання суду зазначив, що інвалідності не має та після позбавлення його права керування транспортними засобами нового посвідчення водія не отримував. Окрім того просив суд, у разі притягнення його до відповідальності, відстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на два місяці посилаючись на те, що не має можливості одноразово в повному обсязі сплатити штраф з огляду на невеликий розмір свого доходу, який становить 7500 грн, що ставить його в скрутне матеріальне становище.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Відповідно до п.2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема алкогольного сп`яніння.

У відповідності до положень ч.2-3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В свою чергу у відповідності до пунктів 6-7 розділу І та 2-3, 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно до пунктів 3-4, абзацу першого пункту 6 і пунктів 7-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пунктів 4 і 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

07.09.2025 року близько 21.05 години ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Лесі Українки в с. Круті, був зупинений працівниками Національної поліції, про що в сукупності свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446734 від 07.09.2025 року (а.с.2), який крім працівника поліції також підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень щодо його змісту; письмове пояснення самого ОСОБА_1 від 07.09.2025 року (а.с.5), в якому ним визнавався як факт керування згаданим транспортним засобом на час його зупинки поліцією, так і вживання алкогольного напою перед керуванням транспортним засобом; а також відеозапис «0000000__0012.MP4» (проміжок часу запису 0:00:00-0:00:35), зробленим на нагрудну камеру поліцейського 00000_000000, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.8) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації, на якому зафіксовано рух транспортного засобу та його зупинку на вимогу поліції, так і саме керування даним транспортним засобом ОСОБА_1 , який після зупинення транспортного засобу вийшов із нього на зовні з переднього лівого місця (водія) на зустріч працівнику поліції.

При цьому, згідно змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нерозбірлива мова.

Згідно пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі за текстом Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Внаслідок чого 07.09.2025 року о 21.13 годині ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу уповноваженою особою Національної поліції з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» ALCOTEST 6820 прилад № ARSC-0116 з принтером DRAGER MOBILE PRINTER № ARSA-0185 та із застосуванням технічного засобу відеозапису на натільну камеру Novestom NVS7, пройшов тестування на алкоголь із результатом 0,96 о/оо (проміле), про що свідчить відповідний талон-чек тестування № 649 (а.с.3); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); сам протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446734 від 07.09.2025 року (а.с.2), який крім працівника поліції також підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень щодо його змісту.

При цьому, на відеозаписі «0000000__0012.MP4» (проміжок часу запису 0:06:27-0:07:45), зробленим на нагрудну камеру поліцейського 00000_000000, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.8) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації, зафіксовано огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Водночас процесуальних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не було, оскільки останній проставив свій підпис у графі на підтвердження своєї згоди з результатами його огляду на стан сп`яніння в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4). При цьому, у змісті свого письмового пояснення від 07.09.2025 року (а.с.5) ОСОБА_1 підтвердив, що результат його огляду на стан алкогольного сп`яніння склав 0,96 о/оо (проміле), а від проходження огляду в медичному закладі Він відмовився. Окрім того на вищезазначеному відеозаписі «0000000__0012.MP4» (проміжок часу запису 0:07:53-0:08:05) зафіксовано те, що після проведення огляду працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи згодний той з результатом огляду, та чи бажає пройти огляд у медичному закладі, на що останній відповів, що згоден із результатом та висловив фразу, яку суд сприймає як фактичне висловлення свого не бажання проходити огляд в медичному закладі, оскільки не вбачає в цьому сенсу.

Окрім того ОСОБА_1 в своєму письмовому поясненні від 07.09.2025 року (а.с.5) зазначив, що перед тим як керувати транспортним засобом випив три бокали пива, а на відеозаписі «0000000__0012.MP4» (проміжки часу запису 0:05:53-0:06:02 та 0:06:53-0:07:00) зафіксовано висловлювання ОСОБА_1 , що «пива випив … два бокали» і «я сказав, що випив пару бокалів пива», що саме по собі пояснює виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та відеозаписом, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

В свою чергу надаючи оцінку розбіжності у зазначені часу відповідних подій, які зазначені у складених процесуальних документах, а саме час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння зафіксований у талон-чеку тестування № 649 (а.с.3) «21:06» година, в той час як на відеозаписі «0000000__0012.MP4» зробленому на нагрудну камеру поліцейського 00000_000000 зафіксований час надання алкотестером «Драгер» результату аналізу продутого ОСОБА_2 повітря о «21:13:30» годині, то суд надає перевагу саме часу зафіксованому на відеозаписах з відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського 00000_000000, які є неупередженим і достовірним засобом фіксації подій, зокрема ї часу, а також з огляду на те, що положеннями підпункт 3 пункту 1 і пункт 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, передбачено, що зміна дати та часу на портативних відеореєстраторах покладається на відповідальну особу з числа працівників органу, підрозділу поліції, призначену наказом керівника органу, підрозділу поліції, а у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Тому суд вважає, що дійсними часом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є «21:13» година. В свою чергу зазначена розбіжність жодним чином не впливає на кваліфікацію діяння ОСОБА_1 , оскільки згаданий вище відеозапис дозволяє встановити чітку послідовність і час відповідної обставини, яка має значення для розгляду даної справи.

На вищезазначеному відеозаписі зафіксована чітка послідовність події, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В свою чергу відеозапис «0000000__0013.MP4», зроблений на нагрудну камеру поліцейського 00000_000000, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.8) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації зафіксовано обставини виключно вже про саме оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме складення процесуальних документів та ознайомлення із ними ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (надалі за текстом Закон) поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

При цьому, згідно пункту 9 ч.1 ст. 31 Закону, поліція може застосовувати такі превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 40 Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, автоматичну фото і відеотехніки, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно розділу II та пункту 1 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського, а також відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

У зв`язку з чим суд вважає, що відеозаписи «0000000__0012.MP4» і «0000000__0013.MP4», наявні на DVD-R диску (а.с.8) є належними, допустимими, достовірними і достатніми джерелами доказів з огляду на положення ст. 251, 266 КУпАП.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином суд вважає, що в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні ознаки передбачені частиною першою ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з вище викладеним суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024, від 28.10.2024 року № 740/2024, від 14.01.2025 року № 26/2025, від 15.04.2025 року № 235/2025 та від 14.07.2025 року № 478/2025, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX, від 08.05.2024 року № 3684-IX, від 23.07.2024 року № 3891-IX, від 29.10.2024 року № 4024-IX, від 15.01.2025 року № 4220-IX, від 16.04.2025 року № 4356-IX та від 15.07.2025 року № 4524-IX.

Водночас із цим суд звертає увагу на ту обставину, що до матеріалів справи додано довідку інспектора САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 12.09.2025 року (а.с.7), згідно змісту якої ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.09.2020 року. Однак, на відеозаписі «0000000__0012.MP4» (проміжок часу запису 0:03:15-0:08:05) зафіксовано спілкування працівників поліції між собою та з ОСОБА_1 , з якого вбачається виявлення поліцейськими при здійсненні перевірки у базі, що у 2021 році ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік, в той час як сам ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що має друге посвідчення водія отримане ним у 2022 році. Однак, таке твердження суперечить довідці САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 12.09.2025 року (а.с.7), згідно якої відсутні відомості про видачу ОСОБА_1 посвідчення водія після закінчення строку на який його було позбавлене права керування транспортними засобами, а також відсутні відомості про те, що на виконання попередньої постанови суду посвідчення водія було вилучене у нього в порядку передбаченому ст. 265-1 КУпАП або здане ним згідно ч.3 ст. 317-1 КУпАП. Окрім того, в самому судовому засіданні ОСОБА_1 на уточнююче запитання суду відповів, що після позбавлення його права керування транспортними засобами нового посвідчення водія не отримував. З відомостей наявних у публічному доступі на офіційному веб-сайті судової влади України та у Єдиному державному реєстрі судових рішень судом встановлено, що 20.10.2021 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/1116/21 було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні 24.08.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Таким чином суд вважає, що на час вчинення 07.09.2025 року ОСОБА_1 правопорушення, вже сплинув строк застосованого до нього раніше стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому згідно змісту ч.2 ст. 30 КУпАП та положень другого речення абзацу третього пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14, до нього не може бути застосовано обов`язкове додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

щодо відстрочення виконання постанови в частині стягнення у виді штрафу:

Згідно ч.2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до першого речення ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 року у справі № 2-54/08 (провадження № 61-15140св18) зазначив, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому.

Ураховуючи розмір штрафу у 17000 грн, який є значною грошовою сумою в порівнянні з розмірами як прожиткового мінімуму для працездатної особи так і мінімальної заробітної плати, то суд приходить до висновку, що сплата порушником штрафу в такому розмірі одним платежем не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови становитиме для останнього надмірний тягар, а тому заява правопорушника про відстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу на два місяців є обґрунтованою та підлягає задоволенню із відрахування перебігу строку цієї відстрочки з дня набрання даною постановою законної сили.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

щодо стягнення судового збору:

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 130 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284, 301 ч.2, 303, 317-1 КУпАП, пунктом 2.9(а) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату суми штрафу в розмірі 17000 грн строком на 2 (два) місяців з дня набрання даною постановою законної сили.

Роз`яснити правопорушнику, що не пізніше як через п`ятнадцять днів після закінчення строку відстрочки з наданням суду документу, що підтверджує таку сплату, а у разі несплати штрафу та/або ненадання до суду документу, що підтверджує згадану сплату, то постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Також роз`яснити правопорушнику, що згідно ч.3 ст. 317-1 КУпАП, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко