САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2797/25
Провадження №3/726/576/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2025 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. за участю секретарів Осипчук Ю., Житарь С. прокурорів Окружної прокуратури міста Чернівці Руснака Т., Федоряка М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи за № 726/2797/25, н/п № 3/726/576/25, за протоколами № 185/25 та №184/25, що надійшли з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож АДРЕСА_1 , громадянки України,

за ч.1 ст. 172-6, ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу № 185/25 вбачається, що ОСОБА_1 , бувши 01.05.2023 звільненою з посади головного спеціаліста Індустріального відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - ГУ ДМС в області), будучи відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону, згідно якого треба подати декларацію до 01.04.2024 року, несвоєчасно, а саме: 12.04.2024 о 13:10 подала щорічну декларацію за 2023 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу № 184/25 ОСОБА_1 , будучи 01.05.2023 звільненою з посади головного спеціаліста Індустріального відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - ГУ ДМС в області), являючись відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 31.03.2024 о 17.58, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2023 по 01.05.2023, (при звільненні) (далі - декларація при звільненні), чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

12.10.2023 року набрав чинності Закон України №3384-ІХ від 20.09.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено декларування.

Абзац 1 п. 2-7 розділу 7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції», встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст.. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01. 2024 року.

Тобто у ОСОБА_1 виник обов`язок не пізніше 31.01.2024 року (до 00 годин 00 хв. 01.02.2024 року) подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2023 рік, за визначеною Національним агентством формою.

Однак, всупереч вимогам ч.1 ст. 45, абз. 1. П.2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції, ОСОБА_2 несвоєчасно подала без поважних причин щорічну декларацію за 2023 рік. У зв`язку з викладеним відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , припинивши 01.05.2023 діяльність державного службовця, щорічну декларацію за 2023 рік (яку відповідно до абз. ч. 2 ст. 45 Закону повинна була подати до 01.04.2024) подала 12.04.2024, тобто несвоєчасно.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що з початком повномасштабного вторгнення вона змушена була звільнитися, з маленькою дитиною проживає в м. Чернівці. Декларацію подавала, проте наплутала періоди, нічого не приховувала, не мала ніякого умислу, була необізнана.

Прокурор в судовому засіданні просив суд прийняти рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в межах санкції ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши виступ прокурора, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного дотримання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку зі вчиненням адміністративного правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Визначення на законодавчому рівні у ст.38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язане з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст.38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

Так, у справі «Волков проти України» (Оlеksаndr Vоlkovv.Ukraine, рішення від 09.01.2013 року, заява №21722/11) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§ 137, 139).

Також, практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (ОАО Neftyanaya KompaniyaYukos v. Russia, § 571).

У п. 7 ст.247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

17 серпня 2025 року заступник начальника відділу протидії корупції Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Полунін М.Ш., відносно ОСОБА_1 склав протоколи за № 185/25 та 184/25 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У протоколі № 185/25 зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 13:10 12.04.2024 року (час та дата невчасного подання декларації).

У протоколі № 184/25 зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 17:58 31.03.2024 року (час та дата невчасного подання декларації).

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області за № 1848/0/06-25 від 3.01.2025 року до Національного агентства з питань запобігання корупції направлено повідомлення, яким повідомлялось про несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларацій щорічної за 2023 рік та декларації після звільнення за 2023 рік (т.1 а.с.36-37, т.2 а.с.37-38). Враховуючи викладене, датою виявлення правопорушення по обом протоколам є 3.01.2025. Протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, були складені 17.08.2025 року.

Водночас, суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є окремою процесуальною дією, що вчинена на підставі виявленого факту порушення. А факт виявлення порушення це окрема подія, що завжди передує складанню протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак, моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на думку суду, є суб`єктивний момент отримання уповноваженим органом інформації про таке правопорушення.

Так, станом на 3.01.2025 року у розпорядженні уповноваженого органу були всі відомості і документи про можливе вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому саме 3.01.2025 слід вважати датою виявлення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 284 КУпАП можливо винесення однієї з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Отже, з дня виявлення даного правопорушення пройшло більше шести місяців (дата виявлення правопорушення 3.01.2025, дата надходження матеріалів до суду 25.08.2025, тому на момент вирішення даної справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_2 , не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, а провадження у справі підлягає закриттю з цих підстав.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Суд також наголошує, що строк накладення адміністративного стягнення сплив ще до надходження справи на розгляд до суду.

За наведених об`єктивних обставин суд був позбавлений можливості розглянути справу у визначений законом строк.

Враховуючи, що визначений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_2 , вказаного правопорушення закінчився, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Статтею 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.5 ст.7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як передбачено ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Наведені положення закону свідчать про те, що прокурор вправі оскаржувати лише ті постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, які стосуються застосування заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Водночас, положення ст.6 Конвенції та ст.55 Конституції України стосуються прав людини і громадянина, а не державних органів та їх посадових осіб, які, у відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на висновок, викладений в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року № 49-у/2015 (справа № 2-43/2015), згідно з яким неузгодженість положень статті 250, яка надає право прокурору оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, та частини п`ятої статті 7, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, може бути вирішена лише у законодавчому порядку.

З огляду на викладене, прокурор не є суб`єктом апеляційного оскарження в даній категорії справ про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 38, 172-6, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 172-6 КУпАП, (протоколи № 726/2797/25 та №726/2796/25) закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена відповідно до положень статті 294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяЛ. В. Байцар