Провадження № 3/127/5651/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122 ч.5 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19.08.2025 року серії ЕПР1 № 428188: «19.08.2025 о 17 год 10 хв в м. Вінниця, на перехресті вулиць Шевченка-Келецької, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Сітроен д.н.з. НОМЕР_2 , не зупинила транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 стоп лінія та дорожнім знаком 2.2 стоп, внаслідок чого раптово виїхала на перехрестя, тим самим примусила змінити швидкість руху та напрямок руху транспортний засіб Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого останній здійснив наїзд на бордюрний камінь та після чого на трамвайні колії, чим порушив п. 16.3 ПДР».

До судового засідання ОСОБА_1 з`явилась, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що зупинилась перед дорожньою розміткою 1.12 стоп лінія, побачивши, що інших автомобілів немає, розпочала рух.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП передбачено наступні порушення ПДР, що можуть стати причиною створення аварійної обстановки: Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.3 ПДР.

Відповідно до п. 16.3 ПДР, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються перехрещуваною дорогою, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 Розмітка 1.12 (стоп-лінія) (стоп-лінією) або 1.13 Розмітка 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Єдиним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428188 від 19.08.2025 року та рапорт працівника поліції від 19.08.2025 року.

Згідно рапорту поліцейського від 19.08.2025 року, який є службовим документом та не має самостійного доказового значення, поліцейським Бондарчуком М. зазначено, що прибувши на місце виклику було встановлено, що водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи тз Сітроен д.н.з НОМЕР_2 не зупинила ТЗ перед дорожньою розміткою 1.12 стоп лінія, та дорожніми знаком 2.2 стоп, внаслідок чого раптово виїхала на перехрестя, чим самим примусила змінити швидкість руху, напрямок руху тз шкода октавія д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній здійснив наїзд на бордюрний камінь та після чого на трамвайні колії.

Поряд з цим, відомості в протоколі про адміністративне правопорушення та в рапорті працівника поліції, який є службовим документом підлеглого, адресованим керівникові в ієрархічних взаємовідносинах несення служби в поліції та самостійного доказового значення щодо фіксації та закріплення відомостей про вчинене адміністративне правопорушення не має іншими доказами не підтверджуються та спростовуються поясненнями, наданими особою в судовому засіданні.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Таким чином, при наявності двох протилежних версій, одна з яких жодним чином не підтверджена матеріалами справи, а інша жодним чином не спростована, приймаючи до уваги норми статті 62 Конституції України, що всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших доказів, не може бути достатнім доказом винуватості особи.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 122, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: