Справа №516/121/25
Провадження №3/516/32/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокум.Теплодар

Суддя Теплодарського міського суду Одеської області Ширінська О.Х., за участі секретаря Дарієнко М.А., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Достоєвського Д.М., розглянувши матеріали адміністративних справ, об`єднаних в одне провадження, які надійшли від Одеського районного управління № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

30.03.2025, о 04 годині 00 хвилин, в місті Теплодарі, Одеської області, по вул. Енергетиків, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMV Х3, д.н.з. НОМЕР_1 (належить ОСОБА_2 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нерозбірлива мова, почервоніння очей та шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження тесту на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та проходження такого тесту в медичному закладі водій відмовився під відео, відеофіксація проводилась на боді-камеру, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на ста алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських (препаратів).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Достаєвський Д.М. із складеними протоколами не погодився, просив закрити провадження по даним справам за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції представник Достаєвський Д.М. зазначив, що огляд ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП., оскільки відеореєстратор повинен бути включений з моменту виконання службових обов`язків працівником поліції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відеозапис переривається декілька разів, що не відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, технічних записів, що викликає сумніви у неупередженості дій працівників поліції, що викликає сумніви у неупередженості дій працівників поліції.

На другому протоколі зазначено, що він складений 22.06.2023 о 23:02:33, а порушення вчинене 22.06.2025 о 00:00:00, що також ставить під сумнів обставини, зазначені у протоколі.

З наявних матеріалів справи та відеозаписів з портативного відеореєстратора 01279 неможливо встановити факт керування ТЗ саме ОСОБА_1 , законність вимоги пройти огляд на стан сп`яніння та складення адміністративного протоколу. Не вказано на які технічні прилади зроблені інші відеозаписи та вони не вказані в протоколі. Всі відеозаписи являються неналежними та недопустимими доказами.

Також, ОСОБА_1 інспектором не були роз`ясненні його права.

Вважає, що факт вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не доводиться належними та допустимими доказами, тому просив закрити провадження у вказаних адміністративних справах відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Незважаючи на заперечення сторони захисту та на не визнання вини порушником, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке було скоєно 30.03.2025 року (протоколсерії ЕПР1 № 285582), підтверджується наступними доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 28558 від 30.03.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Під час проведення відеозапису ОСОБА_1 вину у вживанні алкогольних напоїв або будь-яких інших засобів не визнав, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився. Також відмовився від надання показів, ознайомлення з протоколом та підпису на ньому.

Як слідує з відеозапису, під час опитування інспектором ОСОБА_1 , останній не спростовував факт керування транспортним засобом. Навпаки, на питання інспектора поліції, який роз`яснив, що він був зупинений саме під час керування транспортним засобом BMV Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 погодився із фактом керування ним транспортним засобом.

Крім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та момент зупинки і виходу з автомобіля зафіксований на відеозапис. На відео видно номер автомобіля, водія ОСОБА_1 , який виходить з вказаного автомобіля, зі сторони водія.

Також, інспектором було роз`яснено, що після зупинки транспортного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, оскільки було чутно запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, що стало причиною його зупинки з метою огляду.

ОСОБА_1 було запропоновано продути в алкотестер на місті зупинки транспортного засобу, від чого він відмовився. В подальшому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, від чого він також відмовився.

На питання інспектора щодо причини відчутного від нього запаху алкоголю, водій ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкогольних напоїв.

Після цього, інспектором було роз`яснено водію, що на нього буде складно протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким він має право ознайомитись і підписати.

В подальшому, інспектором було оголошено та роз`яснено складений протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підпису у протоколі.

З огляду на вище наведене, суд вважає, що під час опитування, порушнику були роз`ясненні майже всі його права.

Крім того, участь адвоката при розгляді адміністративних протоколів в суді свідчить про достатню обізнаність ОСОБА_1 щодо захисту своїх прав та інтересів.

Відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі підтверджена належними та допустимими доказами.

Всі інші порушення, на які вказує захисник, носять формальний характер і не спростовують доведеного факту вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При призначенні адміністративного стягнення, враховується відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; характер правопорушення, що є небезпечним для інших учасників дорожнього руху; особу порушника, ступінь його вини, а тому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУПАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі встановленому законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 369931, складеного 22.06.2025 о 23:02:33 відносно ОСОБА_1 , зазначено, що 22.06.2025 о 00:00:00 в м . Теплодарі, Одеської області, по вул. Польовій, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMV Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода та протяжна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а саме продуття Газоаналізатора алкотест Drager 6820 v ARLJ 0447 відмовився. Також відмовився від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських (препаратів).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягуються до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів ст. 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

В матеріалах адміністративної справи міститься відеозапис, на якому зафіксована зупинка невідомого транспортного засобу, при цьому номер автомобіля не розбірливий, також не можливо встановити і особу, яка їм керувала.

З урахуванням доводів сторони захисту, враховуючи, що ОСОБА_1 не визнає факт керування транспортним засобом, а надані докази цю обставину не спростовують, що ставить під сумнів сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому дана обставина вважається недоведеною.

Також, у протоколі зазначено, що він складений 22.06.2023 о 23:02:33, а порушення вчинене 22.06.2025 о 00:00:00, тобто подія відбулася пізніше, ніж складання протоколу, що також ставить під сумнів відповідність протоколу обставинам справи.

Вищевикладене свідчить про те, що органом поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, який передбачав належний рівень доказування і не викликав би сумніви щодо вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення (протоколсерії ЕПР1 № 369931) щодо ОСОБА_1 не містять у собі достатніх належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 24, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, ст. 284, ст. 289, ст КУпАП, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 285582) та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн. (шість сот п`ять гривень 60 коп.).

Провадження у справі (протокол серії ЕПР1 № 369931) відносно ОСОБА_1 , 24.10.1994 року, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Строк, з якого порушник вважається підданим адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, починається з моменту вилучення у нього посвідчення водія.

Виконання даної постанови в частині позбавлення права керування транспортними засобами доручити Одеському районному управлінню № 2 ГУНП в Одеській області.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до положень ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. (реквізити для сплати https://td.od.court.gov.ua/sud1530/gromadyanam/tax_dsa/)

Згідно ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя О.Х. Ширінська