Справа № 746/388/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року

Суддя Срібнянського районного суду Чернігівської області Нагорна Н.Г., при секретарі Сакун Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, який протягом року притягався за частиною другою статті 126 КУпАП,

за частиною першою статті 130 та за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Срібнянського районного суду Чернігівської області перебувають адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 КУпАП, які надійшли з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області.

Згідно з протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративні матеріали № 746/388/25 (провадження № 3/746/232/25) та № 746/455/25 (провадження № 3/746/271/25) передані на розгляд судді Нагорній Н.Г.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20 липня 2025 року серії ЕПР1 № 397661, 20 липня 2025 року о 21 год. 47 хв. у селищі Срібне, на вулиці Миру, 91, водій ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду 1,75 % проміле. Особа ОСОБА_1 встановлена на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі ПДР). Відповідальність за вказане правопорушення передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20 липня 2025 року серії ЕПР1 № 397711, 20 липня 2025 року о 21 год. 47 хв. в селищі Срібне, на вулиці Миру, 91, водій ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена частиною п`ятою статті 126КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, вважаю за доцільне об`єднати адміністративні матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, щодо ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 КУпАП, в одне провадження та присвоїти адміністративному матеріалу 746/388/25 (провадження №3/746/232/25).

Вказані справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до розгляду призначались неодноразово:

- за частиною першою статті 130 КУпАП на 14 год. 15 хв. 04 вересня 2025 року, на 12 год. 45 хв. 16 вересня 2025 року, на 10 год. 30 хв. 24 вересня 2025 року та на 12 год. 45 хв. 30 вересня 2025 року;

- за частиною п`ятою статті 126 КупАП на 10 год. 00 хв. 24 вересня 2025 року та на 12 год. 30 хв. 30 вересня 2025 року.

Розгляд справ відкладався у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 в судові засіданні та відсутністю відомосте про його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Судові повістки, які надсилалися за адресою місця проживання, вказаною у протоколах про адміністративне правопорушення від 20 липня 2025 року серії ЕПР1 № 397661 та серії ЕПР1 № 397711, повертались до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

ОСОБА_1 30 вересня 2025 року в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Отже, ОСОБА_1 міг отримати інформацію в мережі Інтернет за вебадресою сторінки Срібнянського районного суду Чернігівської області на офіційному вебпорталі Судової влади України https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/, враховуючи те, що під час складання протоколів про адміністративне правопорушення уповноважена на складання протоколу особа повідомила ОСОБА_1 про те, що матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності будуть розглядатись Срібнянським районним судом Чернігівської області.

Урахувавши те, що відповідно до статті 268 КУпАП явка в судове засідання особи, яка притягається за дані правопорушення, не є обов`язковою, викладене вище, а також те, що згідно з інформацією, наданою ВП №1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, станом на 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 відповідно до відомостей інформаційної системи «Цунамі» перебуває у розшуку під категорією «дезертир», як особа, яка самовільно залишила військову частину, місце несення служби, та з метою дотримання строків притягнення до адміністративної відповідальності вважаю можливим розглянути дані матеріали за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

У статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 20 липня 2025 року серії ЕПР1 № 397661;

- чек газоаналізатора Alcotest Drager 6820 від 20 липня 2025 року (21 год.50 хв.), результат огляду 1,75 % проміле;

- диск із записом відеофіксації, здійсненої працівником поліції;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 липня 2025 року (21 год. 50 хв.);

- довідка САП Прилуцького РВП ГУНП Чернігівській області від 22 липня 2025 року № 11275-2025, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно бази МВС «НАІС» посвідчення водія не отримував;

суд встановив, що 20 липня 2025 року о 21 год. 47 хв. в селищі Срібне, на вулиці Миру, 91, водій ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 автомобілем марки «ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Встановивши вказане, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина друга статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого(частина п`ята статті 126 КУпАП).

Дослідивши та оцінивши докази у справі, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 20 липня 2025 року серії ЕПР1 № 397711;

- довідка САП Прилуцького РВП ГУНП Чернігівській області від 25 липня 2025 року № 13216-2025, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно бази МВС «НАІС» посвідчення водія не отримував;

-довідку сектору адміністративної практики Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 25 липня 2025 року № 13214-2025, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП;

- постанову від 08 січня 2025 року серії ББА № 626712 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП;

- довідку Територіального сервісного центру № 7442 РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) від 20 серпня 2025 № 31/33/7442-8704-2025, видану в тім, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

При цьому суд не взяв до уваги заперечення, висловлені ОСОБА_1 працівникові поліції, який його зупинив, про те, що він перебуває на військовій службі та для його освідування існує відповідна процедура, оскільки ОСОБА_1 не надав посадовій особі Національної поліції у місці зупинки та в подальшому суду доказів того, що безпосередньо на момент зупинки його патрульним поліцейським перебував на службі.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частиною другою статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, судом не встановлено.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зважаючи на викладене, з урахуванням матеріалів справи, особи правопорушника, ступеня його вини, обставин та характеру вчиненого правопорушення, його наслідків, на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності, за якою передбачене суворіше покарання, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статтями 23, 33, 40-1, частиною першої статті 130, частиною п`ятою статті 126, статтями 245, 251, 268, 283-285, 294 303 КУпАП, частиною четвертою статті 53 КК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати адміністративні матеріали № 746/388/25 (провадження № 3/746/232/25) та № 746/455/25 (провадження № 3/746/271/25), що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першої статті 130 та за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, в одне провадження та присвоїти адміністративному матеріалу № 746/388/25 (провадження № 3/746/232/25) .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження цієї постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.Г. Нагорна