Справа №: 343/830/25
Провадження №: 3/343/367/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду адміністративний матеріал, який надійшов від ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: захисника - адвоката Воробець Р.М. -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312652 від 26.04.2025 , ОСОБА_1 , 26.04.2025 в 19.42 год. в м.Долина, вул. В.Чорновола керував автомобілем Хюндай Сантафе , д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройти огляд в установленому законом порядку на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер 6820 та проїхати у медзаклад КНП Долинська БЛ відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому Законом порядку.

Захисник - адвокат Воробець Р.М. (ордер серії АТ №1110645 а.с.29) в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, оскільки він не вчинив жодного правопорушення, у зв`язку з чим просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В останнє судове засідання призначене на 02.10.2025, захисник ОСОБА_1 -адвокат Воробець Р.М. не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.44), подав клопотання про закриття провадження у справі, згідно якого просить провадження по справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Розгляд даного клопотання проводити без їх участі. В поданому клопотання захисник адвокат Воробець Р.М. вказав, що ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає , вказує що дійсно 26.04.2025 він керував автомобілем «Hyundai Santa FE» р.н. НОМЕР_2 , та на вул.Чорновола в м.Долині був зупинений працівниками поліції, які пояснили, що мають анонімне повідомлення про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він був тверезий. Ознак алкогольного сп`яніння у нього не було. Поліцейські перевірили у нього документи та відпустили , після чого він поїхав геть. Пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи в медичному закладі йому не пропонували і він не відмовлявся. Протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього працівники поліції не складали. В судовому засіданні судом переглядався диск з відеозаписами долучений працівниками поліції до матеріалів справи, однак ДВД-диск не відкривався. Таким чином відеозапису про відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення ним вимог п.,2.5 ПДР не має. В протоколі про адміністративне правопорушення свідки правопорушення не вказані, письмові пояснення свідків до матеріалів адміністративної справи не долучено, вказано відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, однак не зазначено приладу, його серію та номер. Сам по собі складений протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Крім цього в протоколі про адміністративне правопрушення, та додатках до нього відсутні підписи водія ОСОБА_1 , що є підтвердженням того, що протокол та матеріали в його присутності не складались і з ними він ознайомлений не був (а.с.45-48).

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і при розгляді справ даної категорій присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд, враховуючи клопотання захисника про розгляд справи у їх відсутності, вважає за необхідне розглянути дану справ за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воробця Р.М., які належним чином повідомлені судом про місце і час розгляду справи .

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Воробця Р.М., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, заявлене захисником клоптання, суд прийшов до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного:

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, крім національного законодавства, суд також керується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 ; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 ).

ЄСПЛ дійшов висновку, що ст. 6 Конвенції може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

З наведеного вбачається, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статті 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення. Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011, заява №16347/02).

У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

На встановлення факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312652 від 26.04.2025 в якому викладена суть адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 в порядку ст.63 Конституції України, відмовився від дачі пояснень по суті адміністративного правопорушення та відмовився від отримання копії протоколу. В даному протоколі відсутні підписи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.1)

- зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312652 від 26.04.2025, в якому відсутні підписи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.2);

- розписка до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312652 від 26.04.2025, в якому відсутні підписи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.3);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка що не відповідає обстановці; порушення координації рухів, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився. В даному акті не вказано дата та час його складання та відсутній підпис ОСОБА_1 , а також відсутні дані про відмову ОСОБА_1 від підписання акту (а.с.4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , в КНП «Долинська БЛ» від 26.04.2025. В даному направленні також відсутні дані про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5);

- оптичний диски з відеозаписом правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.13).

При цьому, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та фіксуванні правопорушення, свідки не залучались.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Воробець Р.М. заперечив той факт , що ОСОБА_1 26.04.2025 о 19.42 год. в м.Долина по вул. Чорновола керував т/з Хюндай Сантафе , д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер 6820 та проїхати у медзаклад КНП Долинська БЛ, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд вважає такі доводи обґрунтованими виходячи з наступного:

Відповідно до приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів.

Разом з тим, матеріали провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_1 , 26.04.2025 в 19.42 год. в м.Долина, по вул. В.Чорновола керуючи автомобілем Хюндай Сантафе , д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився пройти огляд в установленому законом порядку на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер 6820 та проїхати у медзаклад КНП Долинська БЛ .

До матеріалів даної адміністративної справи долучено відеофайли, які записані на DVD-R диски з написом ОСОБА_2 (а.с.13).

В судовому засіданні під час розгляду даної справи, судом в присутності учасників провадження , було відкрито опечатаний конверт, в якому наявний DVD-R диски з написом ОСОБА_2 .

Однак оптичний диск з відеофіксацією імовірного правопорушення , не відкрився, що не дало можливості переглянути наявну на ньому інформацію.

Дана обставина унеможливила розгляд справи щодо дослідження всіх обставин вчинення імовірного правопорушення та винесення законного рішення.

Відповідно до матеріалів справи свідки даного правопорушення працівником поліції 26.04.2025 - не залучались.

Судом 20.08.2025 та 08.09.2025 на адресу ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області було направлено вимоги, щодо надіслання на адресу Долинського районного суду Івано-Франківської області (вул. Обліски 115 м.Долина, Калуського району, Івано-Франківської області) оптичного диску з відеозаписами подій, які мали місце 26.04.2025 в 19.42 год. в м.Долина, вул. Чорновола,10 Калуського району Івано-Франківської області, належної якості (а.с.34,39).

09.09.2025 на адресу суду надійшла відповідь т.в.о. заступника начальника відділення ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області І. Ільківа (а.с.40). З відповіді вбачається, що надати оптичний диск із відеозаписом у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , неможливо у зв`язку з тим, що строк зберігання відеозапису відповідно до наказу №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки» становить 30 діб, після чого записи видаляються.

Відтак, відеофіксація події , яка мала місце 26.04.2025 в 19.42 год. в м.Долина, вул. Чорновола,10 Калуського району Івано-Франківської областів матеріалах справи відсутня.

Крім того, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, працівниками поліції не були залучені свідки, які могли б засвідчити або спростувати факти, що мають юридичне значення. Через це неможливо достовірно встановити обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312652 від 26.04.2025, а саме: відмову ОСОБА_1 о 19:42 год. 26.04.2025 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер 6820» або у медичному закладі КНП «Долинська БЛ».

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом ппорядку .

Позиція сторони захисту не спростовується матеріалами справи.

Для усунення вказаних вище суперечностей судом було викликано для допиту в судовому засіданні свідка, поліцейського ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , який вказаний в протоколі , як особа яка склала протокол, однак останній в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать телефонограма ( а.с.41).

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (ч.3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312652 від 26.04.2025 не може бути визнаним належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечними доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджував вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликав сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Враховуючи викладене, надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, а також беручи до уваги те, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі ст. 62 Конституції України , ч.1 ст.130 КУпАП, постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", керуючись ст.ст. 247,283,284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: В.А. Тураш