Провадження № 3/686/6107/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.25

22 вересня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, водія ФОП « ОСОБА_2 »,

за ст.124, ч.1 ст.139, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 о 18 год. 30 хв. 14 липня 2025 року на 286 км. 400 м. автодороги М-30, сполученням «Стрий-Ізварине», керуючи транспортним засобом марки та моделі «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Schwarzmueller», номерний знак НОМЕР_2 , у порушення п.п. 2.3 «а», 2.3 «б», 22.2 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не встежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, не контролював це під час руху, допустивши падіння з напівпричепу гранітного каменю на дорожнє полотно, внаслідок чого автомобільна дорога (дорожні полотно та розмітка) і вказаний напівпричіп отримали механічні пошкодження. Після цього ОСОБА_1 , у порушення п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, вживав алкоголь після вказаної дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаних порушень Правил дорожнього руху підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами в їх сукупності, зокрема, поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні про те, у вищевказаний час та місці означена ДТП за його участю дійсно мала місце за вказаних в протоколі обставин, після чого, він з`їхав на обочину, став біля заправки, на якій купив 250 гр. горілки «Козацька рада» та вжив її до приїзду працівників поліції, при цьому, вживаючи горілку, він знав, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду, оскільки перед тим, як йти на заправку, оглядав транспортний засіб і бачив механічні пошкодження напівпричепу, а також даними: протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №391850 від 14.07.2025 р. та серії ЕПР1 №391776 від 14.07.2025 р.; роздруківки тесту приладу «Drager Alcotest 7510» від 14.07.2025 р. (тест №751, результат ^^^^^ ‰), який, з урахуванням наявних у настанові з експлуатації вказаного приладу відомостей, свідчить про те, що на момент огляду масова концентрація алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становила понад 3 ‰; свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM150810324, чинного до 03.10.2025 р., та декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки №СДІ-0756-ЗВТ; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому відображено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів) та зафіксовано результат такого огляду ОСОБА_1 вище допустимої норми; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 14.07.2025 р., дані якого не суперечать тим даним, що зафіксовані в означеному акті; висновку лікаря КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_3 від 14.07.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; здійснених за нагрудних камер працівників поліції відеозаписів, які містять відомості про обставини вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень, а також процес оформлення протоколів про адміністративні правопорушення відносно останнього; письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.07.2025 р.; рапорту, складеного за результатами здійсненого 14.07.2025 р. ОСОБА_4 повідомлення на спецілінію служби «102», з приводу вищеозначеної дорожньо-транспортної пригоди; схеми місця ДТП, в якій зафіксована дорожня обстановка, місця розташування уламків граніту, транспортного засобу марки та моделі «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Schwarzmueller», номерний знак НОМЕР_2 , та механічні пошкодження цього напівпричепу; акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14.07.2025 р., з фіксацією пошкодження асфальтно-бетонного покриття та дорожньої розмітки на 286 км. 400 м. автодороги М-30, сполученням «Стрий-Ізварине»; схеми місця ДТП, у якій зафіксоване місце падіння граніту; фотознімків, на яких відображенні дорожня обстановка, місця розташування уламків граніту, транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також локалізація на вищеозначених напівпричепі, дорожньому покритті та розмітці механічних пошкоджень.

За наведених обставин, пояснення ОСОБА_1 про те, що порушень Правил дорожнього руху він не допускав, а також твердження його захисника Твердуна М.М. про те, що ОСОБА_1 , різко загальмувавши через зупинку перед пішохідним переходом позашляховика, діяв у стані крайньої необхідності, тому саме ця обставина стала причиною дорожньо-транспортної пригоди, суд відхиляє, оскільки ці аргументи розцінюються як намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за фактично скоєне, є суперечливими, непослідовними та повністю спростовуються вищенаведеними, дослідженими в суді, належними, достовірними та допустимими доказами, зокрема й показаннями самого ОСОБА_1 про те, що йому було відомо про факт неналежного розміщення та закріплення, недостатньою кількістю ременів, у напівпричепі гранітних плит, які він перевозив та які, поїхавши вперед, спричинили пошкодження напівпричепу і випали на дорогу, асфальтне покриття якої та лінія розмітки теж було пошкоджено. Окрім того, та обставина, що ОСОБА_1 під розбитими гранітними плитами відразу не побачив пошкодження дорожнього полотна, проте він бачив, що було пошкоджено належний ОСОБА_2 напівпричіп марки «Schwarzmueller», номерний знак НОМЕР_2 , а тому ОСОБА_1 не міг не зрозуміти, що він скоїв дорожньо-транспортну пригоду, після якої, до виклику та приїзду працівників поліції, відразу пішов купувати горілку, яку вжив до проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, при цьому рішення про звільнення від проведення такого огляду уповноваженою особою не приймалось, оскільки працівників поліції, під час вживання ОСОБА_1 алкоголю, на місці події ще не було.

Порушень чинного законодавства під час складання відносно ОСОБА_1 вищеозначених протоколів про адміністративні правопорушення, в ході судового розгляду, не встановлено, такі складені у відповідності до положень ст.256 КУпАП, згідно зі ст. 251 цього ж Кодексу, є належними, достовірними і допустимими доказами у справі.

Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень, про які зазначено вище, та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи, які, у своїй сукупності з іншими доказами, поза розумним сумнівом підтверджують його вину, тому немає підстав для закриття провадження в справі, про що клопотав як ОСОБА_1 , так і його захисник.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (винесення постанови про накладення адміністративного стягнення), суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.3 «а», 2.3 «б», 2.10 «є», 22.2 Правил дорожнього руху повністю доведена, і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.130 КУпАП, як вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, та за ст.124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та автомобільної дороги.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпеку, особи порушника, який не вперше притягується до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховуючи мету адміністративного стягнення, визначену у ст. 23 КУпАП, положення ст.36 КУпАП, з дотриманням закріплених у Конституції України принципів законності, гуманізму і справедливості, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На переконання суду саме таке стягнення у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 605 грн. 60 коп.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №391799 від 14.07.2025 р. ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він «о 18 год. 30 хв. 14 липня 2025 року на 286 км. 400 м. автодороги М-30, сполученням «Стрий-Ізварине», керуючи транспортним засобом марки та моделі «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Schwarzmueller», номерний знак НОМЕР_2 , здійснював перевезення гранітного каменю та, у порушення п.п. 2.3 «б», 2.3 «ґ», 22.2 Правил дорожнього руху, не проконтролював під час руху надійність розташування та кріплення вантажу для запобігання його падінню, в результаті чого відбулось падіння гранітного каменю з кузова напівпричепа на проїзну частину, чим спричинив пошкодження дорожнього покриття».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.139 КУпАП.

Після дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.139 КУпАП, підлягає закриттю, за відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП, серед яких у протоколі обов`язково зазначаються відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків, якщо вони є, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії" (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Так, відповідальність за ч.1 ст.139 КУпАП настає у разі пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.139 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні умисні чи необережні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, а відсутність хоча б однієї з цих ознак свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього та залізничного руху, а також суспільні відносини у сфері власності.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення виражається у таких формах: 1) пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Суб`єктом означеного адміністративного правопорушення можуть бути як громадяни (в т.ч. громадяни - суб`єкти господарської діяльності), так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Окрім того, ч.2 ст.139 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажів чи іншого майна, тобто вказана норма, яка до того ж не була інкримінована ОСОБА_1 , не прив`язує вказані порушення (передбачені ч.1 ст.139 КУпАП) саме до порушення суб`єктом адміністративного правопорушення Правил дорожнього руху, що спричинили такі пошкодження, оскільки такі дії кваліфікуються за ст.124 КУпАП.

Отже, особа може бути притягнута до відповідальності за ч.1 ст.139 КУпАП лише тоді, коли вона вчинила визначені у вказаній нормі порушення, що не пов`язані з порушенням Правил дорожнього руху та що не спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажів чи іншого майна.

Судом встановлено, що у вказані час та місці ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху водієм, допустив порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та автомобільної дороги, що є ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вчинення якого ОСОБА_1 доведено дослідженими судом доказами.

Дані, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих у протоколі серії ЕПР 1 №391799 від 14.07.2025 р. дій, які б не були пов`язані з порушенням Правил дорожнього руху, що виразились у пошкодженні автомобільної дороги, у матеріалах справи відсутні, отже в його діянні відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП.

До того ж, інших належних, достовірних та допустимих доказів, окрім означених, які б спростовували встановленні у судовому засіданні обставини та які б об`єктивно доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, що було б зафіксовано у спосіб, передбачений чинним законодавством, не було долучено до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №391799 від 14.07.2025 р., а цей протокол сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

З урахуванням наведеного, оскільки в ході судового розгляду не встановлено жодних належних та достовірних доказів про вчинення ОСОБА_1 саме передбачених ч.1 ст.139 КУпАП порушень, що фактично йому ставиться у вину, відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №391799 від 14.07.2025 р., які спростовуються дослідженими судом доказами, є недостовірними.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.139 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини не здобуто та суду не надано.

Крім того, системний аналіз ст.ст.7, 256, 269 КУпАП вказує на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.

У ході розгляду справи також встановлено, що вищеописані два протоколи про адміністративні правопорушення (серії ЕПР 1 №391799 та ЕПР1 №391776 від 14.07.2025 р.) були складені відносно ОСОБА_1 фактично за одні й ті самі дії, вчинені однією особою, в одному й тому же місці, у той самий день і час, за те, що о 18 год. 30 хв. 14 липня 2025 року на 286 км. 400 м. автодороги М-30, сполученням «Стрий-Ізварине», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки та моделі «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Schwarzmueller», номерний знак НОМЕР_2 , порушив вищеозначені Правила дорожнього руху, не проконтролював надійність розміщення та кріплення вантажу, допустивши падіння з напівпричепу гранітного каменю на дорожнє полотно, внаслідок чого (окрім напівпричепу) було пошкоджено й автомобільну дорогу (її дорожнє полотно). При цьому, перед судом порушено питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.139 КУпАП і одночасно за ст.124 КУпАП, що виключається, з огляду на заборону подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і прямо суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищенаведене, а також те, що суд визнає ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що також свідчить про відсутність правових підстав для повторного притягнення особи до відповідальності за аналогічні дії, які до того ж, у даному випадку, не охоплюються диспозицією ч.1 ст.139 КУпАП і додаткової кваліфікації за цією нормою не потребують.

У зв`язку з викладеним, провадження у справі, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.139 КУпАП, підлягає закриттю, за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 36, 40-1, 247, 283, 284, 294 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.139 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Після набрання постановою законної сили:

стягувачем штрафу є: Управління патрульної поліції у Хмельницькій області, місцезнаходження: м.Хмельницький, пров. Коцюбинського, 35/2;

стягувачем судового збору є: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м.Київ, вул.Липська, 18/5;

боржником є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 .

Реквізити для сплати штрафу: призначення платежу: 21081300, отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0022001, код класифікації доходів бюджету 21081300 (протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №№391850, 391776 від 14.07.2025 р.).

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; пункт 5.

Суддя