ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2606/25 Справа № 202/4400/25 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Щербініна Є.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 липня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 1020 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 21 квітня 2025 року о 19 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру щодо свого рідного сина ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, правопорушення вчинено повторно протягом року.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Щербінін Є.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Разом з апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , просив визнати причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник Щербінін Є.М. та потерпілий ОСОБА_2 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справ про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду відносно ОСОБА_1 винесена 22 липня 2025 року, апеляційна скарга подана 18 вересня 2025 року, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. У справі відсутні відомості про направлення копії постанови ОСОБА_1 та отримання останнім її копії.

Зазначене свідчить, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 441822 від23.04.2025 року ОСОБА_1 , 21 квітня 2025 року о 19 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру щодо свого рідного сина ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, правопорушення вчинено повторно протягом року.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, копію протоколу ним отримано, про що засвідчено його підписом 23.04.2025 року.

З протоколу прийняття заяви про вчинення правопорушення та іншу подію від 21.04.2025 року вбачається, що прийнято заяву від ОСОБА_2 про те, що 21.04.2025 року батько ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру щодо свого рідного сина ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю.

У письмових поясненнях від 21.04.2025 року ОСОБА_2 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю та братом. На даний час батьки розлучаються. На протязі останніх двох місяців батько ОСОБА_1 не проживає разом з родиною, вживає алкогольні напої, приїздить до них та вчиняє конфлікти, погрожує фізичною розправою. 21.04.2025 року близько 19-30 години батько ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив діяння психологічного характеру щодо свого рідного сина ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю.

Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року (справа №202/1793/25) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 8-9).

В матеріалах справи також містяться: рапорт (а.с.3); форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 6); копія протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За частиною 2 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно ч. 3 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за події, що мали місце 21.04.2025 року, суд першої інстанції вірно врахував належні та допустимі докази про вчинення насильства у сім`ї.

Застосований місцевим судом адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн. відповідає санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, що є у справі, та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП підтверджена матеріалами справи.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які вказують на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених у диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, передбачених у цій статті.

Апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Щербініна Євгена Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпра від 22 липня 2025 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Щербініна Євгена Миколайовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпра від 22 липня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко