490/5275/25 від02.10.2025
н/п 3/490/2207/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Ведмеденко А.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №372024 від 25.06.2025 року, 25 червня 2025 року о 01 годині 25 хвилин в місті Миколаєві, вулиця Соборна, 12, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом JET, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора "Drager", результат якого склав 0,24 ‰, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки з результатами Драгеру він не погоджувався, а працівники поліції не пропонували проїхати до медичного закладу для додаткового медичного огляду на стан сп`яніння. Також зазначив, що на даний вид транспорту посвідчення водія не потрібне. Пи цьому вказав, що поліцейськими було зазначено не вірні дані та показники.

З метою захисту охоронюваних прав і свобод громадян, відповідно до Конституції України та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015р. № 1452/735) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції від 09.11.2015р. № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015р. № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом JET, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора "Drager", результат якого склав 0,24 ‰, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», прилад ARMF -0282, тест 306, результат якого 0.24 ‰.

Разом з тим, з дослідженої інструкції газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» вбачається, що технічними характеристиками даного приладу передбачено допустиму похибку під час експлуатації для: масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,03 мг/л - у діапазоні від 0 до 0,4 мг/л, відносна похибка: +/- 7,5 % - у діапазоні від 0,4 до 2,0 мг/л; абсолютна похибка +/-(0,75R-1,35) мг/л у діапазоні понад 2,0 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,06 ‰ - у діапазоні від 0 до 0,8 ‰; відносна похибка: +/- 7,50 % - у діапазоні від 0,8 до 4,0 ‰; абсолютна похибка +/-(0,75R-2,7) ‰ у діапазоні понад 4,0 ‰.

Тобто, абсолютна похибка для масової концентрації алкоголю в крові у діапазоні вимірювань від 0 до 0,8 проміле складає 0,06 проміле.

З інструкції приладу вбачається, що приладом здійснюється вимірювання масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, яка вимірюється в мг/л, та в крові, яка вимірюється в промілях. При цьому, при вимірюванні масової концентрації алкоголю в крові вміст алкоголю у видихуваному повітрі перераховано у вміст алкоголю в крові за співвідношенням: масова концентрація парів етилового спирту в повітрі 1 мг/л відповідає вмісту алкоголю в крові 2,1 проміле.

Таким чином, з урахуванням допустимої похибки при результаті показника приладу «Drager Alcotest 7510» на рівні 0,24 проміле, фактичні показники могли становити від 0,18 проміле (0,24 - 0,06).

Відтак, в даному випадку неможливо встановити перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки показник 0,24 проміле, отриманий з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», може не перевищувати допустиме значення 0,2 проміле алкоголю в крові з урахуванням можливої похибки, оскільки результат проведеного аналізу вмісту алкоголю в крові є в межах похибки.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

При цьому з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично не погоджувався з проведеним оглядом на стан сп`яніння, оскільки після проведення огляду заперечував перебування його в стані алкогольного сп`яніння, що в результаті мало би бути наслідком проведення такого огляду в медичному закладі у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції від 09.11.2015р. № 1452/735, проте працівниками поліції проведення такого огляду забезпечено не було. Вказане також підтвердив ОСОБА_1 в наданих до суду письмових поясненнях.

Суд звертає увагу, на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі та обвинувачення не може ґрунтуватися лише адміністративним протоколом, без інших належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений в порушення ст.266 КУпАП та Інструкції від 09.11.2015р. № 1452/735.

Таким чином, з наданих матеріалів справи, неможливо достовірно встановити, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Переконливих доказів, які б поза сумнівом беззаперечно підтверджували його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у справі немає, а всі сумніви щодо наявності його вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

У відповідності до рішень ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04 та рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У справі (Schmautzer v. Austria) ЄСПЛ дійшов висновку, що автотранспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у вигляді штрафу чи застосовано обмеження у користуванні водійськими правами,- підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». А в справі (Malige v. France) ЄСПЛ зазначив, що «право керувати автомобілем є дуже корисним в повсякденному житті і для здійснення діяльності», тому позбавлення прав на управління транспортними засобами розглядається ним як кримінально-правова санкція.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Вказане вище в сукупності дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. Л. Лященко