ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1219/25

Провадження № 33/820/646/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Козака І.О., апеляційну скаргу захисника на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 15 квітня 2025 року о 20 год. 10 хв. по вул.Івана Франка, 19 в м.Старокостянтинів, на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці та почервоніння шкірного покриву обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Козак І.О. просить постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд надав невірну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, зокрема відеозапису події та поясненням ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише бажав його пройти у медичному закладі. Його відмова від проходження такого на місці зупинки транспортного засобу була зумовлена тим, що працівники поліції спотворювали факти та не звертали уваги на важливі моменти. А саме на пояснення пасажирів автомобіля про те, що алкоголь вживали вони, що породжувало необґрунтовані сумніви у неупередженості працівників поліції до водія. При цьому, запах алкоголю було відчутно із салону автомобіля, а не від ОСОБА_1 . Окрім того, у нього не спостерігалося тремтіння рук, нечітке мовлення, нехарактерні рухи тощо, що підтверджується відеозаписом події.

Наголошує апелянт на порушенні працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та п.3,4,5,7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки на вимогу водія мають бути надані всі документи відповідності, а огляд в медичному закладі має бути запропонований лише після відмови пройти його на місці зупинки або у разі незгоди з його результатами, а не одночасно має пропонуватись огляд у різних закладах.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.

Заслухавши сторону захисту, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та постановив законне і обґрунтоване рішення та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №301593 від 15.04.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 15 квітня 2025 року о 20 год. 10 хв. по вул.Івана Франка, 19 в м.Старокостянтинів, на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці та почервоніння шкіряного покриву обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(а.с.1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння (а.с.7);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.04.2025 року до Старокостянтинівської БПЛ (а.с.6);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на дисках, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №301593 від 15.04.2025 року, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а.с.8).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, і спростовуються наведеними доказами по справі у їх сукупності та взаємозв`язку.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів події із нагрудних камер поліцейських, досліджених апеляційним судом, у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкірного покриву обличчя), працівник поліції запропонував останньому, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте відмовився їхати туди на автомобілі працівників поліції. Згодом працівники поліції двічі пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, висновки суду про порушення ним вимог п.2.5 ПДР України є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що щодо порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та п.3,4,5,7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на увагу суду не заслуговують, оскільки судом з відеозапису події, який є належним та допустимим доказом, встановлено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а тому вимоги відповідних нормативних актів працівниками поліції порушені не були.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було правомірно складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання на те, що запах алкоголю було відчутно із салону автомобіля, а не від ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення сторони захисту від адміністративної відповідальності.

При цьому, пояснення пасажирів про вживання ними алкоголю не звільняє водія від обов`язку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і не свідчить про необґрунтовану упередженість працівників поліції.

Доводи сторони захисту на відсутність ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі ознаки як порушення координації рухів, мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, обумовлені суб`єктивним сприйняттям посадової особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, і не може об`єктивно оцінюватися виключно за відеозаписом подій доданим до протоколу, як вважає захист.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст. 130 ч. 1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. У даному провадженні суд вважає, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

За результатами апеляційного перегляду провадження, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КупАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Козака І.О. залишити без задоволення.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року ухвалену щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: