Справа № 466/444/25 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С.
Провадження № 33/811/1342/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Москвіти З.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0013955, Код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19.11.2024 о 20:30 год. у м.Львові на вул.Мазепи із прив`язкою до вул. Миколайчука керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр та терапії узалежнень», що підтверджується медичним висновком №002896 від 19.11.2024 року. Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи, а також прийнятою із значним порушенням процесуального та матеріального права.

Звертає увагу на те, що 12.05.2025 року ОСОБА_1 не зміг прибути у судове засідання через стан здоров`я, відповідно за участю апелянта не відбулося жодного судового засідання.

Стверджує, що вину не визнає, в день освідування не перебував у стані алкогольного сп`яніння, відповідно твердження суду, що ОСОБА_1 нібито надавав в ході судового засідання пізнавальні покази не витримують жодної критики.

Вказує, що працівниками поліції грубо порушено право на захист, а саме вимоги ст. 268 КУпАП та ст. 59 Основного Закону.

Зазначає, що до матеріалів адміністративної справи не долучено акту медичного огляду складеного лікарем, де мало б бути зазначено кількість проміле алкоголю в крові.

23.09.2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від ОСОБА_1 .

В поданих поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи немає доказів фактичного транспортування від місця ДТП до медичного закладу та проведення огляду, що ставить під сумнів правильність процедури оформлення.

Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Москвіти З.Й., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: даними протоколу серії ЕПР 1 № 219774 від 13.01.2025 року, згідно з яким ОСОБА_1 19.11.2024 о 20:30 год. у м. Львові на вул. Мазепи із прив`язкою до вул. Миколайчука керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Пройшов 19.11.2024 року о 22.45 год. огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр та терапії узалежнень» та визнаний таким, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння /арк.спр. 1, 33/. Зазначені обставини підтверджуються відеозаписами з відеокамери поліцейського, на яку здійснювався відеозапис події та оглянутих в судовому засіданні.

Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У даній справі встановлено, що постановою органу досудового слідства від 31 грудня 2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001643 від 20 листопада 2024 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копію постанови направлено до УПП м. Львова для вирішення питання про притягнення до гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказаною постановою встановлено, що 19.11.2024 приблизно о 20:30 у м. Львові по вул. Мазепи (прив`язка до вул. Миколайчука) відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів) за автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (який перебував в стані алкогольного сп`яніння), автомобіля марки «Nissan Leaf» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та автомобіля марки «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок зіткнення водій автомобіля «Nissan Leaf» ОСОБА_2 , та пасажир автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження. Дана постанова не була оскаржена ОСОБА_1 .

Також в постанові зазначено, що згідно висновку результатів медичного огляду №002896 від 19.11.2024 встановлено, що гр. ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а отже в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, висновок засвідчений підписом самого ОСОБА_1 , отже він був згідний з результатом огляду та виявленням у нього алкогольного сп`яніння.

У пункті 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 зазначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Оскільки унаслідок дорожньо-транспортної пригоди були травмовані особи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в обов`язковому порядку в закладі охорони здоров`я.

Зважаючи на встановлення факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, інспектором УПП у Львівській області 13.01.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається факт спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 у відділку поліції, де поліцейський пояснює водію, що з слідчого управління поліції після винесення постанови про закриття кримінального провадження за фактом скоєної ДТП, на адресу патрульної служби надійшли матеріали для складання на водія протоколу за порушення ПДР України.

У зв`язку з встановленим фактом, що доводиться медичним висновком, щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, поліцейським було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на час керування транспортним засобом доводиться матеріалами справи та апелянтом не спростований.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи немає доказів фактичного транспортування від місця ДТП до медичного закладу та проведення огляду, що ставить під сумнів правильність процедури оформлення, не спростовують результатів медичного висновку, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та жодним чином не є ознакою його невідповідності вимогам закону як доказу, оскільки він правомірно отриманий в межах кримінального провадження і додатковій перевірці в межах адміністративного провадження не потребує. ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не був позбавлений права надати висновок на спростування факту перебування у стані сп`яніння, однак такого суду надано не було.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи те, що апелянтом не надано доказів оскарження постанови про закриття кримінального провадження, яке закрито не з реабілітуючих підстав, то встановлені ним обставини є окремим доведенням існування в його діях складу адміністративного правопорушення - керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, поза розумним сумнівом.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк