Справа № 444/3538/25
Провадження № 3/444/1785/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Ясиновський Р. Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , законного представника матері ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли ВП 2 ЛРУП 1 ГУ НП у Л/о про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець, проживаючий та зареєстрований: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України документ № НОМЕР_3 від 08.07.2022 року орган що видав 4621, ІПН НОМЕР_4 , УНЗР 510)

за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_3 08.09.2025 о 00 год. 19 хв. в с. Погарисько по вул. Козацька, 3, керував транспортним засобом мотоциклом Мустанг, номерний знак НОМЕР_5 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.1 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 свою вину визнав частково та пояснив, що він стояв та розмовляв із своїми знайомими і в цей час під`їхали працівники поліції які перевіривши документи через дію відмовилися повертати йому його телефон та сказали сісти і від`їхати трохи де пообіцяли повернути телефон. Він так зробив.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_3 , який порушив вимоги пункту 2.1 а) ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446902 від 08.09.2025 р.; та відеозаписом з місця події з якого вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції під час його руху на мотоциклі та який в подальшому пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. В ході зупинки, після зупинки т/з, в ході розмови ОСОБА_3 жодного разу не вказував, що не керував т/з, чи його про це хтось заставив, чи щоб йому повертали телефон.

Суд не надає віри показам ОСОБА_3 , про те, що він не керував т/з, а його змусили це зробити працівники поліції, та розцінює такі покази, що дані з метою уникнення відповідальності, оскільки такі пояснення не підтвердженні жодними доказами і з дослідженого відео жодним чином не вбачається, щоб ОСОБА_3 заперечував як сам факт керування т/з, так і те, що у нього відбирали телефон та вимагали проїхати, щоб телефон віддати.

Оцінені судом докази доводять вину неповнолітнього ОСОБА_3 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.1 а) ПДР України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Разом з тим, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника який з метою уникнення відповідальності давав неправдиві свідчення, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 заходів впливу передбачених ст. 24-1 КУпАП та вважає, що останній підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн..

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 /три тисячі чотириста/ грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути із неповнолітнього ОСОБА_3 605,60 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: Ясиновський Р. Б.