Провадження № 33/824/4392/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю

захисника - адвоката Чеботарьової Ю.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою зі змінами захисника ОСОБА_1 - адвоката Чеботарьової Ю.В. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_1 21 травня 2025 р. о 09 год. 23 хв., пр-т Берестейський, 139 у м. Києві, керував транспортним засобом «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Drager», результат огляду - 0,97 ‰, чим порушив п. 2.9 А ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подала апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України та не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Вважає, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсною, оскільки останній являється військовослужбовцем. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції не залучено Військову службу правопорядку, чим порушили вимоги ст. 266-1 КУпАП.

Зазначає, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати безпосередні службові військові обов`язки.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, разом з тим, захисник не заперечувала проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши думку захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу зі змінами та просила про її задоволення, вивчивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 21.05.2025 серії ЕПР1 № 336995; результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився за допомогою приладу «Drager»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом та відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», відповідно до якого під час проведення огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, 0,97 проміле. ОСОБА_1 з даними результатами ознайомився, про що свідчить його підпис у відповідній графі в роздруківці з алкотестеру.

Доводи апеляційної скарги, про те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсною, оскільки останній являється військовослужбовцем, Військову службу правопорядку не залучено, чим порушено вимоги ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 21 травня 2025 р. о 09 год. 23 хв., пр-т Берестейський, 139 у м. Києві, керував транспортним засобом «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Також, ОСОБА_1 не надано відповідних підтверджуючих документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань.

Апеляційний суд зауважує, що у даному випадку, ОСОБА_1 не керував військовим транспортним засобом, а керував власним транспортним засобом Kia д.н.з. НОМЕР_1 , тому, на підставі п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, де зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КУпАП), працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати безпосередні службові військові обов`язки та просить не застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, застосувавши ст. 69 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Аналогія закону є застосуванням до не врегульованих конкретною нормою правовідносин норм закону, які регламентують подібні відносини.

Згідно ч. 3 ст. 7 КУпАП передбачено, що «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом» - хоча це і не є прямою забороною застосування аналогії, але передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а звідси забороняє вирішення питань притягнення особи до адміністративної відповідальності по аналогії, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень.

Той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не може бути підставою для зміни накладеного судом стягнення, оскільки положення чинного КУпАП не містить норми, яка надає право суду призначити інший вид стягнення або більш м`яке стягнення ніж передбачено санкцією відповідної статті, а тому доводи захисту про необхідність застосувати у даному випадку аналогію закону, відповідно до ст. 69 КК, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та не призначати ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не ґрунтуються на вимогах закону.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її зміни, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_1 - адвоката Чеботарьової Ю.В. - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига