Справа № 203/5651/25
Провадження № 3/0203/2186/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

26.09.2025 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Смольняков О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.51 КУпАП,

встановив:

Після дооформлення до Центрального районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 725482 від 02.08.2025 року, за яким 02.08.2025 року, о 12 год. 00 хв., за адресою м. Дніпро пр. О Поля 104а гр. ОСОБА_1 таємно заволоділа з полиці майном харчової та побутової продукції, з оголошеною вартістю 1635 грн. 42 коп. (одна тисяча шістсот тридцять п`ять гривень, сорок дві копійки).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце та час судового розгляду повідомлена належним чином.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 знаючи про наявність стосовно неї справи про адміністративне правопорушення, на виклик суду не з`явилася, рівно як і особисто не доклала зусиль для дізнання про дату розгляду справи.

Оскільки, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи щодо неї, до суду не з`явилась, доходжу висновку про можливість розгляду справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи такі як протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 725482, заяву та довідку про спричинений майновий збиток, акт інвентаризації, витяг з ІПС Армор, приходжу до наступного.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Одночасно, як вбачається з протоколу, матеріали справи не містять відеозаписів з магазину, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 вчинила дрібну крадіжку. Одночасно матеріали справи не містять копії документа, по якому при порівнянні можна було б встановити, що особа, відносно якої складено протокол, є саме ОСОБА_1 також суду не надано пояснень свідків, очевидців вчинення крадіжки, які б підтвердили факт вчинення саме ОСОБА_1 крадіжки.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Одночасно, як вбачається, з протоколу, особа була встановлена згідно з інтегрованою інформаційно-пошуковою системою національної поліції «Армор», отже неможливо встановити особу, відносно якої складено, протокол.

Разом з тим, суд зазначає, що внутрішня система поліції, має призначення для інформаційно-аналітичного та організаційно-технологічного забезпечення службової діяльності структурних підрозділів поліції, та ніяким чином не замінює обов`язку особи, яка складає протокол, встановити у передбачений законом спосіб особу, щодо якої складається протокол.

У статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус вказано на те, що документи, які посвідчують особу, залежно від їх функціонального призначення поділяються на два види: документи, що посвідчують особу й підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу й підтверджують її спеціальний статус.

Відповідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про прізвище, ім`я, по батькові осіб які є свідками, особи яка складала протокол, та відповідно і особи відносно якої складено протокол.

В свою чергу Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 передбачені правила заповнення даного документу, зокрема: «у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла))»

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), «Отцюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany)), «Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), «Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria) та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб.

Судом встановлено, що до протоколу не долучено відеозаписів та пояснень свідків, в протоколі про адміністративне правопорушення свідків також не зазначено.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Приймаючи до уваги, що доказів того, що ОСОБА_1 здійснила дрібну крадіжку не надано, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що відповідно до ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.283-285, 251, 266, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя О.О.Смольняков