ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.,

захисника Крапивка Б.Ю.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

21.06.2025 року о 23:19 год. у м. Одеса, проспект Українських героїв, 6, керував транспортним засобом, а саме самокатом «NineBolt», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що дійсно в зазначені в протоколі дату, час та місці, він зі своїм знайомим їхали на самокатах. Поліцейські зупинили його знайомого, тому він теж зупинився. Потім в ході спілкування поліцейський сказав, що чує він нього запах алкоголю і запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці із застосуванням приладу «Drager», однак він заявив, що цьому приладу не довіряє і поїде в лікарню на освідування. Далі, поліцейські складали протокол відносно його знайомого і сказали чекати інший екіпаж, який доставить його до лікарні для огляду. Отже він фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а це поліцейські не надали йому таку змогу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 зазначив, що електросамокат не є транспортним засобом, а тому ОСОБА_1 не може в даному випадку вважатись водієм в розумінні ПДР, у зв`язку з чим на нього не розповсюджуються положення ст.130 КУпАП. Такоє захисник зазначив, що зупинка була незаконною, ОСОБА_1 не повідомили причини зупинки, а відтак, на переконання захисника, всі докази, які зібрані поліцейськими є недопустимим. Захисник просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши притягуваного, його захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №369033 від 21.06.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 21.06.2025 року о 23:19 год. у м. Одеса, проспект Українських героїв, 6, керував транспортним засобом, а саме самокатом «NineBolt», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ОМЦПЗ» ООР від 21.06.2024 року, відповідно до якого, у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови;

- відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції, під час спілкування з яким у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду.

При цьому, суд зауважує на тому, що поведінка ОСОБА_1 , який спочатку відмовився проходити огляд на місці зупинки, а потім на повідомлення поліцейського, що потрібно чекати на інший екіпаж, який доставить його до медичного закладу, ОСОБА_1 відповів, що чекати не буде, що свідчить про його не бажання проходити такий огляд, а тому його посилання, що поліцейські не надали йому змоги пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження спростовані відеозаписом з місця події. В суді він також пояснив, що не хотів чекати бо була майже комендантська година.

Так, доводи притягуваного про те, що він був згодний пройти огляд, але поліцейські йому відмовили спростовуються відеозаписом, дослідженим у судовому засіданні, переглядом якого встановлено, що після того як співробітники поліції висунули ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пояснивши це тим, що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння і, до медичного закладу його доставить інший екіпаж, який вже виїхав на місце і потрібно почекати, ОСОБА_1 відповів, що не бажає чекати. Тоді, поліцейський пояснив, що в такому випадку буде вимушений скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, на що послідувала відповідь ОСОБА_1 «складайте».

Оцінюючи події, які відбувались на місці зупинки, суд наголошує, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 №1306.

За змістом ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Отже знання нормативних актів, якими врегульовується в Україні дорожній рух та його безпека, презумується, а відтак, ОСОБА_1 , будучи водієм та маючи посвідчення водія мав знати та неухильно виконувати вимоги, в тому числі п.2.5 ПДР, який імперативно встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, суд констатує, що хоча відеозапис і містить фрагмент, де ОСОБА_1 говорить, що згоден пройти медичний огляд у відповідному медичному закладі, але потім він заявив, що не буде чекати щоб його доставили до медичного закладу для проходження огляду, такі дії та поведінка притягуваного, які зафіксовані на відеозаписі беззаперечно свідчать про стійке небажання та ухилення (відмову) ОСОБА_1 пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Суд визнає, що дії ОСОБА_1 з моменту надання поліцейському згоди на проходження огляду, а потім відмова чекати екіпаж, свідчать лише про те, що його нібито згода на проходження огляду на стан сп`яніння була вдаваною і не мала на меті виконання законних вимог поліцейського, щоб у подальшому, з метою уникнути відповідальності, стверджувати, що він від такого огляду не відмовлявся.

Відтак, дослідженим судом відеозаписом спростовані твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, за встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд приходить до однозначного висновку, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина у відмові проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи, з якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Відтак, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, його вина підтверджена в суді належними та допустимими доказами.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №369033 від 21.06.2024 року, ОСОБА_1 21.06.2025 року о 23:19 год. у м. Одеса, проспект Українських героїв, 6, керував транспортним засобом, а саме самокатом «NineBolt», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зі змісту ч.1 ст.266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, що і було виявлено поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на вимогу поліцейського від проходження такого огляду відмовився.

Що стосується тверджень сторони захисту на те, що електросамокат не є транспортним засобом є безпідставними, у зв`язку із чим суд зауважує на наступному.

Відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Згідно з абз. 3 ч. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX, який набрав чинності 23.03.2023, електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Тобто, вищевказаним законом електросамокати були віднесенні до категорії транспортних засобів і з дня набрання чинності цим Законом керування електросамокатом в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тягне відповідальність, встановлену статтею 130 КУпАП. При цьому захисник ОСОБА_3 будучи фахівцем в галузі права та діючим адвокатом, має бути обізнаним про внесення змін до законодавства України.

Доводи захисника про те, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 причини зупинки спростовуються відеозаписом, дослідженим судом, на якому зафіксовано, що після зупинки поліцейські повідомляють з яких причин зупинили ОСОБА_1 та іншу особу.

Що стосується тверджень сторони захисту, що співробітники поліції зупинили ОСОБА_1 безпідставно, суд не бере їх до уваги та зауважує наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Згідно п.3 та п.4 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу.

Також необхідно зазначити, що внаслідок ведення на території України бойових дій та введення в Україні воєнного стану, зупинення транспортного засобу працівниками поліції з метою його візуального огляду на предмет наявності заборонених предметів, є достатньою підставою для здійснення зупинки транспортного засобу.

Під час огляду відеозаписів було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Більш того, суд наголошує, що сторона захисту, якщо вважала незаконними дії поліцейських під час зупинки ОСОБА_4 та оформлення матеріалів відносно нього, вправі самостійно була звернутись до відповідних органів, однак таких дій не вчиняла і таким правом не скористалась, а навпаки вдалась до використання таких тверджень з метою ухилення відповідальності за вчинене.

За таких обставин, доводи захисника Крапивка М.Ю., про наявність підстав про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/14945/25

Номер провадження №3/522/5220/25

Головуючий суддя Русєва А.С.