Справа № 185/7970/25
Провадження № 3/185/2807/25
П О С Т А Н О В А

23 вересня 2025 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за участю в режимі відеоконференції захисника Ігнатова Є.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 391958 від 15.07.2025, 14.07.2025 о 23 год. 10 хв. у м. Павлоград по вул. Дніпровська, 543, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SsangYong Kyron д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 (серійний № ARSM-0078), результат тестування 1,29 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі КНП "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради водій відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Відтак ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху України та, як наслідок, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про перенесення та відкладення розгляду справи не надав.

Захисник Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) підтримав раніше надані у справі клопотання, також додав, в разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП призначити йому покарання з урахуванням ст.69 КК України (за аналогією закону) та не позбавляти останнього права керування транспортними засобами, оскільки від є військовослужбовцем та виконує бойові завдання із використанням автотранспорту.

Адвокат Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі застосування за аналогією ст. 335 КПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та є учасником бойових дій, що унеможливлює його особисту участь у судовому розгляді. Крім того, адвокат подав клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через неможливість особистої присутності під час воєнного стану. У клопотаннях адвокат долучив військовий квиток серії НОМЕР_2 , витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.02.2022 № 42 та посвідчення НОМЕР_4 , які підтверджують, що ОСОБА_1 з 26.02.2022 перебуває на військовій службі та є учасником бойових дій.

ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 20.08.2025 зазначив, що 14.07.2025 він дійсно керував транспортним засобом, здійснюючи перевезення іншого військовослужбовця, який звернувся за допомогою. Після зупинки поліцейськими йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager 6820, на що він погодився, оскільки був упевнений у своїй тверезості. Проте результат тесту (1,29 ‰) його шокував. ОСОБА_1 стверджує, що поліцейські не роз`яснили йому права на проходження огляду в медичному закладі, не запитали, чи згоден він із результатами тесту, і не запропонували пройти медичний огляд. Він вважає дії поліцейських упередженими та сфабрикованими, а матеріали справи такими, що не можуть бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, і просить закрити провадження.

Адвокат Ігнатов Є.Є. також подав адвокатський запит до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області з вимогою надати копію журналу вручення приладу Drager 6820, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку цього приладу.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктами 2.5, 10.9 Правил дорожнього руху України передбачено: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно ст.124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст.130 ч.1 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд дослідив матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 391958 від 15.07.2025; роздруківку тесту, проведеного за допомогою газоаналізатора Drager 6820 від 14.07.2025 (результат 1,29 ‰); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 14.07.2025 р; направлення на медичний огляд ВІД 14.07.2025; CD-R диск, який містить файл « ОСОБА_1 , ч.1 ст.130 КУпАП ЕПР1 № 391958 від 17.07.2025 р.mp4», проаналізувавши та зіставивши їх між собою, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.07.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 від 14.07.2025 та 20.08.2025; документи, що підтверджують статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та учасника бойових дій, уд дійшов таких висновків.

Як основний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до матеріалів справи долучено CD-R диск, який містить файл « ОСОБА_1 , ч.1 ст.130 КУпАП ЕПР1 № 391958 від 17.07.2025 р.mp4», обсягом 1,07 ГБ, який містить відеозапис тривалістю 38 хв.28 сек, та відповідно до тайм-коду 14.07.2025 у період із 23:52:24 по 23.59.32, 15.07.2025 у період із 00:00:57 по 00:15:58, з 00:15:58 по 00:27:12, з 01:35:54 по 01:35:54 по 01:39:31, з 02:24:28 по 02:25:07 на ID реєстратор 797840.

Із початку відеозапису із 23:52:24 від 14.07.2025 не вбачається факту руху та/або зупинки транспортного засобу SsangYong Kyron д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 , при цьому в подальшому у період із 23:54:28 по 23:54:58 ОСОБА_1 підтверджує час та напрямок здійснення руху транспортного засобу SsangYong Kyron д.н.з. НОМЕР_5 під його керуванням, здійснення ним маневру розвороту. Так само проходить тест на вміст алкоголю у видихаємому повітрі за допомогою газоаналізатора Drager 6820, вказує про вживання ним алкогольного напою (пляшки пива) перед керуванням транспортним засобом.

Щодо клопотання захисника про визнання відеозапису недопустимим доказом. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі є фактичні дані, на основі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Адвокат Ігнатов Є.Є. стверджує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є недопустимим через його неповноту (відсутність моменту зупинки, первинного діалогу з ОСОБА_1 , факту руху ТЗ) та невідповідність вимогам Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 (зокрема, п.п. 4, 5 Розділу ІІ щодо закріплення відеореєстратора). Адвокат зазначає, що запис починається о 23:52 14.07.2025, а не о 23:10, коли відбувалася зупинка, та має пропуски між 23:5900:01 та 01:3902:24. Суд, дослідивши відеозапис, встановив, що він зафіксований на бодікамеру № 798840, яка використовувалася поліцейським відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та Інструкції № 1026. Незважаючи на те, що запис не охоплює момент зупинки ТЗ та первинний діалог, він містить ключові моменти: огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, його визнання вживання ним пива та керування ТЗ, а також факт відмови від медичного огляду. Для визнання відеозапису недопустимим необхідно довести його фальсифікацію або суттєве порушення процедури отримання, що унеможливлює встановлення фактичних обставин. У даній справі таких порушень не встановлено, а пропуски в записі не впливають на достовірність ключових фактів, підтверджених іншими доказами (протоколом, актом огляду, роздруківкою тесту, поясненнями свідків). Таким чином, суд відхиляє клопотання про визнання відеозапису недопустимим, оскільки він є належним і допустимим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що поліцейські не роз`яснили йому право на медичний огляд і діяли упереджено. Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі встановлення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейський пропонує пройти огляд у медичному закладі. На відеозаписі ОСОБА_1 визнає вживання пива та керування ТЗ, а відмова від медичного огляду зафіксована в акті та направленні, що відповідає ст. 266 КУпАП.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі.

Захисник Ігнатов Є.Є. просить задовольнити клопотання про зупинення провадження у зв`язку з тим, що у КУПАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження, тому у даному випадку вважає захисник, необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при вирішенні питання про зупинення провадження керуватися статтею 335 КПК України.

Надаючи оцінку такому доводу захисника Ігнатов Є.Є., суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20).

При цьому серед завдань кримінального провадження, окреслених у статті 2 КПК України, законодавець визначив такі, як захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку (стаття 318 КПК). Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для прийняття процесуальних рішень (частина перша статті 28 КПК).

У свою чергу, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на значення гарантій розумного строку щодо кримінального провадження, згідно з якими: обвинувачений, якщо не скоював карного діяння, повинен мати можливість виправдати себе без зволікань, тоді як обвинувачений, вина якого доведена, не повинен піддаватися додатковому покаранню у формі надмірних зволікань з розглядом його справи, що може мати негативні наслідки для його інших прав, гарантованих Конвенцією. Зокрема, обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю, і що положення статті 6 Конвенції покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п. 18 рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»/Wemhoff v. Federal Republic of Germany від 27.06.1968 р., заява № 2122/64; п. 5 рішення у справі «Стогмюллер проти Австрії»/ Stogmuller v. Austria від 10.11.1969 р., заява № 1602/62; п. 58 рішення у справі «H. проти Франції»/H. v. France від 24.10.1989 р., заява № 10073/82;п. 71 рішення у справі «Іванов проти України» від 07.12.2006 р., заява № 15007/02).

Судом відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зупинення судового провадження у справі призведе до тривалого перебування ОСОБА_1 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім цього, провівши системний аналіз зазначених норм закону, суд враховує, що ключовим при вирішенні питання зупинення судового провадження є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у частині 1 статті 335 КПК, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні.

Неможливість брати участь у судовому засіданні під час судового провадження має бути пов`язана з незалежними від волі особи, яка притягується до відповідальності, обставинами.

Саме такого підходу стосовно підстав зупинення судового провадження дотримується й Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалу від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20, де колегія суддів зазначила, що: (1) зупинення провадження по справі є тимчасовою перервою в провадженні, викликаною наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд; (2) для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу.

З клопотання захисника Ігнатова Є.Є. вбачається, що останній просить суд зупинити провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із проходженням останнього військової служби під час мобілізації та дії воєнного стану.

Приймаючи рішення про доцільність зупинення провадження, суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Причому, Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, які пов`язані з корупцією відповідно до ст. 277 КУпАП.

За таких обставин та, оскільки у КУПАП міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження виключно в окремій категорії справ, а отже в даному випадку до застосування аналогія закону із ст. 335 КПК України, яка регулює зупинення судового провадження, не підлягає, тому клопотання захисника про зупинення судового провадження відповідно до вимоги ст. 335 КПК, не може бути задоволено.

Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Враховуючи все вище наведене, а також, що ОСОБА_1 забезпечений належним захистом, та його захист, права і інтереси відстоює захисник Ігнатова Є.Є., який бере участь у судовому розгляді справи, тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника Ігнатова Є.Є. про зупинення судового провадження у справі у зв`язку з відсутністю процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо решти доводів захисника, суд виходить із того що Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень ("Проніна проти України", рішення від 18.07.2006, N 63566/00, п. 23; "Руїз Торія проти Іспанії", рішення від 09.12.1994, Серія A, N 303-A, п. 29).

За ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено штраф у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування ТЗ на один рік. Суд враховує характер правопорушення, ступінь вини, статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та УБД, але вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції для виховання та запобігання новим правопорушенням (ст. 33 КУпАП). ОСОБА_1 звільняється від судового збору на підставі п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 24, 27, 33, 36, 38, 130, 251, 266, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Штраф має бути сплачений не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя С. О. Бабій