КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/4628/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Русан А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Воронюком Сергієм Олександровичем, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року щодо притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

до адміністративної відповідальності ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 377871 від 01 липня 2025 року, водій ОСОБА_1 01 липня 2024 року о 07 годині 51 хвилині в місті Києві по вулиці Щусєва, 34, керуючи транспортним засобом Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у протилежному напрямку при ДТП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №377849 від 01 липня 2025 року, ОСОБА_1 01 липня 2024 року о 07 годині 51 хвилині в місті Києві по вулиці Щусєва, 34, керуючи транспортним засобом Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної дистанції та інтервалу, тому скоїла зіткнення з транспортним засобом Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце пригоди в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Воронюк С.О. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки умислу залишення місця ДТП у останньої не було. Автомобіль ОСОБА_1 Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 , після зіткнення став некерований, тому вона змогла її зупинити лише неподалік місця ДТП.

На підставі викладеного зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано всіх обставин справи, тому суд передчасно дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_1 - Воронюк С.О. просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт у справі - захисник ОСОБА_1 , адвокат Воронюк С.О., будучи належним чином повідомленим про дату? час та місце розгляду справи (а.с. 76) до суду апеляційної інстанції не з`явився. Заяв про відкладення із причин, які б могли бути визнанні поважними до початку розгляду справи від апелянта не надходило.

При апеляційному розгляді справи потерпілий ОСОБА_2 заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 122-4 КУпАП та 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі мотивував своє рішення тим, що дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали дійшов висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 377871 від 01 липня 2025 року, водій ОСОБА_1 01 липня 2024 року о 07 годині 51 хвилині в місті Києві по вулиці Щусєва, 34, керуючи транспортним засобом Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної дистанції та інтервалу, тому скоїла зіткнення з транспортним засобом Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у протилежному напрямку при ДТП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. (а.с.2).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №377849 від 01 липня 2025 року, ОСОБА_1 01 липня 2024 року о 07 годині 51 хвилині в місті Києві по вулиці Щусєва, 34, керуючи транспортним засобом Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної дистанції та інтервалу, тому скоїла зіткнення з транспортним засобом Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце пригоди в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП. (а.с.32).

В матеріалах справи міститься також схема місця ДТП, яка сталася 01 липня 2025 року, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.5).

Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 01 липня 2025 року зазначено, що 01 липня 2025 року він, керуючи автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Щусєва в бік метро Дорогожичі та йому на зустріч вилетів автомобіль Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 скоїв зіткнення в ліву сторону автомобіля, пошкодивши двері передню ліву, задні ліві та задній бампер. Спрацювала безпека подушка водія та штора бокова ліва. Водій зник з місця ДТП. (а.с.6).

Крім того, в матеріалах справи міститься оптичний диск з відеоматеріалами, на яких, зокрема, зафіксовано момент даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.51)

На оптичному диску міститься відеоматеріалах з відеореєстратора машини, яка рухалась по вул. по Щусєва та на перетини вул. Вавилових в сторону метро Дорогожичі. На вказаному матеріалі зафіксовано момент ДТП, з якого вбачається, що автомобіль Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на великій швидкості та не дотримавшись безпечного інтервалу здійснив зіткнення з автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у протилежному напрямку. Після скоєння ДТП вказаний автомобіль червоного кольору не зупиняючись покинув місце ДТП.

Оцінюючи відповідність дій водія транспортного засобу Infiniti, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам закону, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до положень пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 2.3.д ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до положень пункту 2.10 А Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до положень статті 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Так, із долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме рухаючись на автомобілі остання не вибрала безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем, який рухався у протилежному напрямку.

Апеляційний суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 13.1, 2.3.б та п.2.10 а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушила Правила дорожнього руху, чим спричинила пошкодження транспортних засобів та залишила на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна.

Апеляційний суд критично оцінює посилання в апеляційній скарзі про те, у ОСОБА_1 був відсутній умисел залишення місця події та не повідомлення про неї чи підрозділ поліції, оскільки отримання особою посвідчення водія та набуття статусу водія, як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами є передумовою для виникнення у нього, як водія, обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, оскільки, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія ОСОБА_1 одночасно прийняла на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.

Посилання про те, що вона прийшла з чоловіком до місця де сталось ДТП, а машина її після зіткнення стала не керована, а тому вона змогла її зупинити неподалік місця ДПТ, апеляційний суд не може визнати обґрунтованим, оскільки процедура складання протоколу на місці ДТП займає деякий час, а остання протягом тривалого часу, що встановлено судом першої інстанції з пояснень потерпілого та свідка, не прибувала на місце ДТП. Крім того, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП авто було виявлено на вул. Тираспольській у м. Києві.

Апеляційний суд враховує, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не вибрала безпечної дистанції проте за наслідком розгляду справи та події яка відбулась, ОСОБА_1 не вибрала безпечного бокового інтервалу наслідком чого було скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Воронюком С.О.,слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Воронюком Сергієм Олександровичем, залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський