Справа № 347/1630/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2025 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, по ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 31.07.2025 року близько 21:30 годин в с. Космач уч. Діл, протягом року після накладення адміністративного стягнення вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , а саме - ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Постановами Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2025 року (справи №347/893/25 та №347/894/25) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення 19.04.2025 року та 29.04.2025 року психологічного насильства відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Так, відповідно до п. 3 ч.1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою , незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 систематично вчиняє психологічне домашнє насильство стосовно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , зокрема й за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, що супроводжується нецензурною лайкою та погрозами застосування насильницьких дій відносно потерпілого.

Разом з тим згідно Загального положення правила опіки та піклування п.1.1 опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів

Відповідно до п.п.1.2. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Відповідно до п.п.1.3. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно ст.282 КУпАП орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

Отже, за вказаних обставини суддя вважає необхідним вжити заходів щодо усунення причини та умов, що сприяють вчиненню ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП, та довести вищевикладені обставини до відома голови та начальника служби у справах дітей Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківській області.

Керуючись ст. 282, суддя

постановила:

обставини, викладені в даній ухвалі, довести до відома голови та начальника служби у справах дітей Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяють вчиненню ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП та зобов`язати їх про вжиті заходи повідомити Косівський районний суд Івано-Франківської області у місячний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: Д.С. Драч