Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5648/23 Головуючий у 1-й інст. Токарєв А. Г.
Номер провадження №33/4805/529/25
Категорія ч.6 ст.481 МКУ Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Житомирської митниці Красильникової Софії Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2023 року, якою його визнано винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 Митного кодексу України,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2023 року, з урахуванням постанови цього ж суду від 14 березня 2025 року про виправлення описки, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 Митного кодексу України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «VW», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, що 07.02.2022 року о 21 год 50 хв через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Виступовичі Нова Рудня» митного поста «Виступовичі-автомобільний» Житомирської митниці громадянином республіки білорусь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), в митному режимі «тимчасове ввезення», терміном до 1 року, з метою особистого користування було ввезено легковий автомобіль марки «VW», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що підтверджується відміткою в ЦБД ЄАІС ДМСУ, та станом на 03.04.2023 не вивезено за межі митної території України в установлений законодавством строк.

Згідно обліків, що містяться у ЦБД ЄАІС Держмитслужби, інших фактів перетину державного кордону вказаним транспортним засобом (крім ввезення 07.02.2022), або його поміщення в інший митний режим станом на 03.04.2023 (дата складання протоколу про порушення митних правил) не встановлено.

При перевірці ЦБД ЄАІС Держмитслужби станом на 03.04.2023 строк тимчасового ввезення автомобіля не продовжено, не призупинено і не поміщено його в інший митний режим.

З наявної інформації електронної бази даних модуля «заяви підприємств та осіб» АСМО «Інспектор», громадянин республіки білорусь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), до митних органів України із заявою щодо продовження строку тимчасового ввезення не звертався. На адресу місця реєстрації (проживання) громадянина республіки білорусь ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), наявну в ЦБД ЄАІС ДМСУ, було надіслано виклик про необхідність прибуття до митного органу за вих. № 7.19-3/20/10/1437 від 01.03.2023 року для дачі пояснень по вказаному факту, але даний громадянин у визначений термін не прибув та не направив на зазначену адресу письмових пояснень.

Таким чином, враховуючи вимоги Митного кодексу України та законів України від 08.11.2018 № 2612-VIII та від 16.05.2019 № 2725-VIII щодо змін до Митного кодексу України, громадянин республіки білорусь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), перевищив встановлений ст. 380 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, ввезеного ним у митному режимі тимчасового ввезення на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясуванням обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що не був повідомлений про складання відносно нього протоколу про порушення митних правил, виклик від 01.03.2023 не отримував, оскільки останній йому не направлявся, що підтверджується листом Укрпошти про відсутність поштового сполучення між Україною та Республікою Білорусь. Крім того, на дату виклику та складання протоколу проходив лікування після отриманої травми на полі бою. Звертає увагу суду, що 07.06.2023 він звертався до Житомирської митниці із заявою про неможливість вивезення тимчасово ввезеного легкового автомобіля та про продовження строку тимчасового ввезення даного транспортного засобу, надав лист полку, копію контракту із ЗСУ тощо. Вказав, що проходить військову службу за контрактом з 23.03.2022, а автомобіль марки «VW», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , використовується в лавах ЗСУ при виконання бойових завдань. Тому, запровадження воєнного стану та обставини проходження ним військової служби, з метою захисту територіальної цілісності України, отримання поранення, а також використання даного автомобіля на фронті є обставинами непереборної сили та в силу ст.460 МКУ не тягне за собою адміністративну відповідальність. Також зазначив, що його дії не завдали та не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, оскільки фактично транспортний засіб перебуває у використанні держави в особі Збройних Сил України, а накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу з урахуванням усіх обставин справи суперечить принципам судочинства, а саме розумності та пропорційності. Вказав на відсутність прямого умислу на вчинення даного адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив, що у разі якщо суд не вбачатиме підстав для застосування ст.460 МК України, просив на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова йому не надсилалась, її копію він отримав лише 24.02.2025. Виявивши у постанові неправильне зазначення його прізвища, звернувся до суду з заявою про виправлення описки. Постанову про виправлення описки від 14.03.2025 отримав не електронну пошту 19.03.2025. Згідно з дорученням для надання БВПД Північного міжрегіонального центру від 25.03.2025 йому призначено адвоката Мариніну М.О., яка, після узгодження правової позиції, 27.03.2025 подала до суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи. 01.04.2025 адвокат ознайомилась із справою та у найкоротші терміни - 02.04.2025 подана апеляційна скарга. Також, просив врахувати, що є громадянином Білорусі, з 23.03.2022 призваний до лав ЗСУ та проходить військову службу, захищаючи територіальну цілісність України, отримував тяжкі поранення та проходив лікування.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, представника Житомирської митниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст.486,489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2022 громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «VW», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (далі транспортний засіб), у митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року. Станом на 03.04.2023 автомобіль не був вивезений за межі України.

Дослідивши зібрані митним органом докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, передбачені ст.460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст.481 Митного кодексу України не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлені. Своїми діями, які виразилися у перевищенні строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду помилковим, враховуючи наступне.

Статтею 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

За положеннями абз.5 ч.4 ст.380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч.6 ст.380 МК України).

Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 23.03.2022 ОСОБА_1 уклав контракт про проходження іноземцями та особами без громадянства військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу та цього ж дня був призваний на військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою командування від 27.03.2025 №103/445 (а.с.155). З листа начальника штабу від 22.06.2023 встановлено, що транспортний засіб був переданий полку АДРЕСА_1 , який входить у склад військової частини НОМЕР_3 , для виконання службово-бойових завдань під час безпосереднього ведення бойових дій (а.с.72,141). Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 на час закінчення строку тимчасового ввезення транспортного засобу проходив лікування у період з 19.01.2023 по 05.05.2023 у зв`язку з травмою тяжкого ступеню (а.с.147-154). 07.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до митного органу із заявою про неможливість вивезення тимчасово ввезеного транспортного засобу та про продовження строку тимчасового ввезення, на яку отримав відповідь про складення відносно нього адміністративних матеріалів та їх розгляд в суді (а.с.68,142).

Статтею 460 МК України та розділом VIII Порядку виконання митних формальностей, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 31.05.2012 №657, передбачено звільнення від відповідальності за вчинення порушень митних правил, передбачених зокрема ст. 481 МК України у разі дії обставин непереборної сили.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено воєнний стан, який продовжений на даний час. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 підтверджено, що введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами, які не залежать від волі фізичних та юридичних осіб.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості своєчасно вивезти транспортний засіб у зв`язку з незалежними від його волі обставинами, які мали характер непереборної сили, зокрема закриттям кордону з Республікою Білорусь, мобілізацією, проходженням військової служби, тривалим лікуванням після тяжкого поранення та використанням автомобіля для виконання службово-бойових завдань.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.6 ст.481 МК України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, апеляційна скарга містить обґрунтовані правові підстави для скасування постанови місцевого суду, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.6 ст.481 МК України не доведена.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.528 МК України, суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич