Справа № 442/6340/25
Провадження №3/442/1828/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2025 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши матеріалипро притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

з участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Романського С.І.,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 17.08.2025о 20:39 год. на вул. Стебницька, 27 в с. Доброгостів Дрогобицького району Львівської області, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення дикції мовлення, почервоніння шкірних покривів обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, про що було складено адміністративний протокол серія ЕПР1 №426149.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 3 ст. 130 КК України як дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього, ОСОБА_1 17.08.2025 о 20:39 год. на вул. Стебницька, 27 в с. Доброгостів Дрогобицького району Львівської області, втретє протягом року керував транспортним засобом марки «MitsubishiLancer» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, про що було складено адміністративний протокол серія ЕПР1 №426155.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 5 ст. 126 КК України як керування транспортного засобу особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, яке вчинено повторно протягом року.

Зазначені матеріали на підставі вимог ст. 36 КУпАП відповідно до постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2025 об`єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру №442/6340/25, провадження №3/442/1828/2025.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

В судовому засіданні представник Озарка Ю.В. просить закрити провадження у справі у в`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з підстав, наведених у письмових клопотаннях. Зокрема, вказує, що в матеріалах справи відсуні докази керування анспортним засобом саме ОСОБА_1 в час та місці, зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, викладена у протоколі за ч. 3 ст. 130 КУпАП фабула протоколу не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП, у матеріалах відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року. Крім цього, вказує, що працівники поліції порушили процедуру проведення огляду ОСОБА_1 , не вказували йому про виявлені ознаки алкогольного спінянні, не пропонували проходити огляд з метою виявлення факту сп`яніння.

Вислухавши пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 3 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за порушення, зазначені в частинах другій - четвертій цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підтвердження факту третьої протягом року відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння а також повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Обставини вчинення ОСОБА_1 , зазначених правопорушень підтверджуються відомостями із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №426149 від 17.08.2025, серії ЕПР1 №426155 від 17.08.2025, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

В направленні на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я "ДМЛ №1" вказано про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння- почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у судді немає.

Відповідно до положень частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. На виконання вказаних вимог Закону поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відомості із таких матеріалів також підтверджують вказані обставини вчинення ОСОБА_1 зазначених правопорушень.

Зокрема, відеофайли на доданому диску містить інформацію про зупинку на вул. Стебницька в с. ДОброгостів транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 17.08.2025 о 20.39 год., спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , які вказують про керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, а також про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, а також пред`явлення останньому вимоги пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови і про складення протоколів за ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_1 , на переконання судді, свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо доводів захисника про те, що відеозаписи не є безперервними і не містять фіксації дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння або відмови від такого огляду, то вважати їх обґрунтованими не можна, оскільки наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника, який, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився.

В той же час, слушними є доводи захисту щодо відсутності в матеріалах справи належним чином посвідчених доказів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року.

Однак, у статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які набрали законної сили та є чинними на час розгляду справи судом.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20, Постанові КЦС Верховного Суду від 24.10.2024 у спарві № 752/8103/13-ц (61-6892св23).

Так, відповідно до отриманих з Єдиного державного реєстру судових рішень - постанов Бориславського міського суду Львівської області від 27.09.2024, 10.10.2024, 13.11.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Постановою від 24.09.2024 Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП Постановою від 13.11.2024 Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Враховую також висновки із рішення по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, значний суспільний резонанс справ зазначеної категорії, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєних адміністративних правопорушень, вчинення правопорушення під час дії воєнного стану, дані про особу правопорушника, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП - у виді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки транспортний засіб не належить ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, а відтак, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір з нього не стягується.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

У даному випадку ОСОБА_1 вчинив нове адміністративне правопорушення 17.08.2025, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом - до закінчення строку дії таких же стягнень, застосованих до ОСОБА_1 раніше, згідно постанов суду. Тому, згідно із вказаними вимогами ч. 3 ст. 30 КУпАП, підлягає приєднанню невідбута частина усіх раніше призначених стягнень, а загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк 10 років.

Керуючись ст. 283-284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП та на підставі статті 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді п`ятнадцяти діб адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на вказаний строк після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП. До призначеного строку покарання у виді позбавлення права керування приєднати невідбуту частину усіх раніше призначених стягнень у виді позбавлення права керування.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Курус Р.І.