Справа № 188/3308/24
Провадження № 3/188/1423/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року с-ще Петропавлівка

Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіна О.М., розглянувши матеріали відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 вид. 13.11.2020 року органом №1257, військовослужбовця,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу серії ААД№ 831272 від 04.11.2024 року.

04.11.2025 року 13 год 15 хв. на 1090 км а/д М-30 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2103 д.н. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6810, результат 0,52‰ проміле. Від керування т/з відсторонений, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи, про що свідчить його підпис у вищевказаному протоколі, на офіційному веб-порталі Судової влади в розділі «розгляд засідань» по Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області, від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

Станом на 30.09.2025 року від ОСОБА_1 до суду не надійшло будь яких пояснень, сам до суду не з`явився, вважаю можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення у його відсутність.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Справа надійшла в провадження судді після її доопрацювання органами Національної поліції.

Вивчивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з тестом №948 від 04.11.2024 р відносно ОСОБА_1 , в яких зазначено результат 0,52‰ проміле, письмове пояснення ОСОБА_1 , копії особистого документа, рапорт поліцейського ВП №3, копії особистих документів, переглянувши диск з відеофіксацією правопорушення приходжу до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП полягає у повторному протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також суд враховує правову позицію висловлену ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 травня 2019 року № 537/2088/17 про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке порушнику поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Під час розгляду справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази щодо дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені ОСОБА_1 , який повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вищевказаного протоколу дата вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є 04.11.2024 року .

Стаття 39 КУпАП передбачає, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Відповідно до форми адмінпрактики гр. ОСОБА_1 притягувався до адмінистративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП 22.06.2023 року, тобто строк його притягнення за ч.1 ст.130 КУпАП закінчився 22.06.2024р.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що склад правопорушення та факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не знайшов правового підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні відомості по факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за період з 22.06.2024 р. по 04.11.2024р., а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, враховуючи зазначене, провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 287 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено Дніпровським апеляційним судом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна