Провадження № 3/127/4425/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., за участю прокурора Конончука В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу трудових ресурсів управління праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації (8 ранг державного службовця) та будучи звільненою 17 січня 2023 року з вказаної посади, являючись згідно пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 та п.27 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (щорічна), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу трудових ресурсів управління праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації (8 ранг державного службовця) та будучи звільненою 17 січня 2023 року з вказаної посади, являючись згідно пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 та п.27 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік (щорічна), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Також ОСОБА_1 , будучи звільненою 17 січня 2023 року з посади головного спеціаліста відділу трудових ресурсів управління праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації (8 ранг державного службовця), являючись згідно пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 45 та п.27 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Справи про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень надійшли до суду одночасно та постановою суду від 30 вересня 2025 року об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Пунько І.В. у судовому засіданні клопотали про закриття провадження у справі про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор Конончук В.В. в судовому засіданні просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки остання несвоєчасно, без поважних причин подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки, а також декларацію при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року. При цьому звертав увагу, що строки притягнення до адміністративної відповідальності не сплинули.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції частини першої статті 172-6 КУпАП слідує, що відповідальність за зазначеною нормою настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до нормативно-правових актів, що регулюють відносини, які виникають у сфері запобігання та протидії корупції.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п.27 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

За змістом положень вказаного Закону передбачено різні типи декларацій суб`єкта декларування, з-поміж яких є щорічна декларація та декларація при звільненні. Щорічна декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 цього Закону, подається в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація. Відлік строку для подачі декларації «щорічна» починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним періодом. Декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз.1 ч.2 ст. 45 цього закону, подається протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

Водночас з урахуванням положень п.27 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

З пункту 2-2 Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №4 від 13 листопада 2023 року слідує, що особи, які звільнились у період з 01 січня 2023 року до 11 жовтня 2023 (включно) подають: 1) декларацію за 2021 рік (щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» або кандидата на посаду - за потреби та якщо відповідна декларація не подана раніше) - до 31 січня 2024 року; 2) щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» за 2022 рік - до 31 січня 2024 року (якщо така декларація не подана раніше); 3) декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями - до 31 січня 2024 року; 4) декларацію з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2023 рік - до 31 березня 2024 року.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 19 листопада 2021 року відповідно до наказу директора Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації №136-к від 19 листопада 2021 року «Про призначення Ганни Петрової» працювала на посаді головного спеціаліста відділу трудових ресурсів управління праці вищевказаного департаменту.

Наказом першого заступника директора Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації №6-к від 17 січня 2023 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 17 січня 2023 року.

Згідно посадової інструкції головного спеціаліста, затвердженої 04 грудня 2021 Директором Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації слідує, що займана ОСОБА_1 посада державної служби належить до категорії «В». ОСОБА_1 була ознайомлена із даною посадовою інструкцією під підпис 23 листопада 2021 року.

Відповідно до пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи на посаді головного спеціаліста відділу трудових ресурсів управління праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, зобов`язана була подати щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 роки, до 31 січня 2024 року.

Крім того, ОСОБА_1 повинна була також подати декларацію при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року) до 31 січня 2024 року.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті НАЗК, ОСОБА_1 лише 17 березня 2024 року о 15.12 год. подала щорічну електронну декларацію за 2021 рік, цього ж дня о 15.49 год. щорічну декларацію за 2022 рік. Декларацію при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року) ОСОБА_1 подала 17 березня 2024 року о 16.11 год.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала без поважних причин, як щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки, так і декларацію (при звільненні) за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Доказів поважності причин несвоєчасного подання таких декларацій матеріали справи не містять. Не надані вони також і в судовому засіданні.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт недотримання ОСОБА_1 вимог ч. 1, ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 27 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», тому суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «щорічної» декларації за 2021 та 2022 роки, а також декларації «при звільненні» за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, моментом виявлення правопорушення є момент виявлення усіх ознак адміністративного правопорушення, які б давали підстави вважати, що особою було вчинено адміністративне правопорушення та вона підлягає адміністративній відповідальності.

Як вказувалося, відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто для виявлення вказаного правопорушення слід встановити, зокрема не тільки факт несвоєчасної подання декларації, а і відсутність поважних причин та інші ознаки правопорушення.

Інформація про обставини та факти адміністративного правопорушення можуть бути відомі будь-кому. Встановлення і навіть документування ними такої інформації не може вважатися встановленням факту адміністративного правопорушення, оскільки такі особи не наділені правом робити висновок про наявність або відсутність правопорушення, вони лише інформують про певні факти компетентні органи, надають документи, тощо.

«Виявити» правопорушення означає встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного складу адміністративного правопорушення. Право встановлення цього факту і його документування має особа, яка уповноважена на складання відповідного протоколу. Така особа, у різні періоди часу може отримувати різні інформацію про події та факти, що мають стосунок до вчиненого правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено саме правопорушення (як сукупність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак) така особа робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Днем виявлення адміністративного правопорушення (будь-якого) є день складання і підписання уповноваженою на те особою протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, суд не бере до уваги твердження особи та її захисника, що днем виявлення правопорушення є повідомлення НАЗК та лист Департаменту стратегічного розслідування Національної поліції України від 04 березня 2025 року.

В даному випадку, протоколи про адміністративне правопорушення були складені 01 липня 2025 року, а отже на момент розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення не закінчились, відтак у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі слід відмовити.

Відповідно до статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері запобігання та протидії корупції, зважаючи на вказані вище обставини справи, з урахуванням особи порушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та з урахуванням ст. 36 КУпАП застосувати до неї адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн, сплата якого передбачена ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ст. 283, 284, 287 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3(три) місяці.

Суддя: