Справа № 681/411/25
Провадження 3/681/167/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2025 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності № 3 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адреса проживання, що вказана у протоколі: АДРЕСА_2 , місце роботи не встановлено, громадянина України,

за ч. 1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 274527 (далі - Протокол), складеного інспектором поліцейського відділу поліцейської діяльності № 3 Шепетівського РУП старшим лейтенантом поліції Забужком М.В., 18.03.2025 о 00 год. 59 хв у м.Полонне, по вул. Академіка Герасимчука, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mazda CX7», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку зі згоди водія за допомогою приладу Drager 6810, номер тесту 03192, результат становив 1,44 проміле, водій з результатом огляду не погодився. Також огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі у встановленому законодавством порядку зі згоди водія лікарем-наркологом, що підтверджується медичним висновком № 14, результат огляду становив 1,67 проміле, водій з результатами згідний не згідний. Проводилася відеофіксація за допомогою відеореєстратора №С212134.

Такими діями, на думку автора протоколу, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 25.09.2025 на 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Крім того, ОСОБА_2 також належним чином повідомлявся про раніше призначені судові засідання.

Статтею 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обовязковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за цією статтею у судовому засіданні не є обовязковою.

Беручи до уваги зазначене вище, а також ст. 268 та ст. 277 КУпАП, суд доходить до висновку про можливість розгляду цієї справи у відсутності ОСОБА_1 .

Розвязуючи питання доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, суд вказує на таке.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Обовязки та права водіїв механічних транспортних засобів визначені розділом 2 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є не правом, а обовязком особи, яка керує транспортним засобом, а відмова від такого огляду є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Разом з тим, п. 2.9 ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Процедура та порядок огляду на стан спяніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.

За приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан спяніння здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, згідно з вказаною нормою закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан спяніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоровя. Своєю чергою, поліцейські повинні спершу запропонувати водію пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки й з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоровя і не в будь-якому, а в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоровя, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Таким чином, аналіз викладених вище норм свідчить про те, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан спяніння відповідно до встановленого порядку безумовно є та обставина, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою технічних засобів, та в медичному закладі. Зазначена відмова має бути зафіксована поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Недотримання визначеної законом процедури має наслідком її недійсність, що встановлено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на виявлення стану алкогольного спяніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

При цьому, при перегляді відеозапису (диск об`ємом 1,78 ГБ, містить у собі три файли, а.с. 10), судом встановлено, що ОСОБА_1 не відмовився пройти огляд на виявлення стану алкогольного спяніння, а пройшов такий огляд на місці зупинки транспортного засобу (час на відео 01 год. 06 хв.), однак не погодився з його результатами. У такому разі, у випадку відмови пройти огляд на місці зупинки або незгоди з його результатами, законодавством передбачений чіткий порядок подальших дій працівників поліції, а саме: оформити направлення на проходження огляду в медичному закладі та запропонувати пройти освідування на виявлення стану алкогольного спяніння у найближчому медичному закладі. Надалі, у разі відмови отримати відповідне письмове направлення на огляд на виявлення стану алкогольного спяніння у медичному закладі чи у разі висловлення чіткої відмови від проходження такого огляду, дії ОСОБА_1 необхідно було б кваліфікувати як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до вимог якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак від такого і на місці зупинки транспортного засобу й у медичному закладі відмовився.

Натомість з даних відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся, а виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі, де і пройшов його (час на відео 01 год. 20 хв.), проте не визнавав свою вину та заперечував щодо кількісного показника вмісту алкоголю. Отже, дані відеозапису вірогідно підтверджують, що ОСОБА_1 не відмовлявся, а виявив бажання і двічі пройшов огляд: на місці зупинки транспортного засобу та, у зв`язку з незгодою з результатами такого огляду, у медичному закладі комунальному некомерційному підприємстві «Полонська міська багатопрофільної лікарні ім. Н.С. Говорун». Таким чином, за результатами огляду у цьому медичному закладі встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, що, беручи до уваги раніше встановлений факт керування останнім транспортним засобом марки «Mazda CX7», номерний знак НОМЕР_2 , (час на відео 00 год. 59 хв.), могло б слугувати самостійною підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінуючи йому порушення п.п. "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху, а не п. 2.5 Правил дорожнього руху, як зазначено у протоколі.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відповідні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 безпосередньо 18.03.2025 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або, що після того, як він пройшов такий огляд і висловив свою незгоду з його результатами, отримав відповідне письмове направлення на огляд у медичному закладі і висловлює свою чітку відмову від проходження такого огляду, що б могло слугувати самостійною підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінуючи йому порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Навпаки, з наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 пройшов такий огляд двічі.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені вимоги КУпАП та Інструкції.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі й закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому слід зазначити, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17, вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення субєкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Беручи до уваги викладене, оскільки винність особи у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не підтверджується будь-якими доказами, а факт, який, на думку автора протоколу, зафіксований у змісті самого протоколу про адміністративне правопорушення, не знайшов свого підтвердження, а тому суд доходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку із чим провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись наведеним, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 279, 280 КУпАП суддя,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повна постанова складена 25.09.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК