ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2012/25 Справа № 173/2613/24 Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Борщевич І.О., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2024 року 00:00:00 в с. Мишурин Ріг, вул. Дігтяренка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки за допомогою спеціального пристрою «Алкофор 507», результат 0,76 проміле, тест № 00011, чим порушив п. 2.9 ПДР України керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Борщевич І.О., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали справи не містять належним чином завірених копій чи оригіналів документів, які підтверджують, що спеціальний прилад Алкофор 507, за допомогою якого проводився огляду на стан сп`яніння є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспожистандартом.

Зазначив, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 о 00:00:00 годині 02.08.2024 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки за допомогою спеціального приладу АлкоФор 507, результат 0,76 проміле, чим порушив п. 2.9 АПДР України. Проте, відповідно до тесту № 00011 огляд на стан сп`яніння проводився о 20:12:16 год, 02.08.2024 року, тобто через 20 годин після керування автомобілем в с. Мишурин Ріг вул. Дігтяренка, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, що є порушенням, оскільки огляд на стан сп`яніння проводиться не пізніше ніж протягом 2 годин з моменту виявлення для цього підстав.

Також зазначив, що працівниками поліції інкримінуються ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння о 00:00:00 год 02.08.2024 року, хоча фактично огляд на стан сп`яніння проводився о 20:12:16 год. 02.08.2024 року і протокол про адміністративне правопорушення складався о 20:35:45 02.08.2024 року, тому відповідно матеріали справи не містять жодних допустимих та належних доказів про те, що саме 00:00:00 год. 02.08.2024 року громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем в с. Мишурин Ріг, вул. Дігтяренка в стані алкогольного сп`яніння, а суд відповідно не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді.

Вважав, що такі грубі порушення при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Окрім того, в матеріалах справи також відсутні будь-які належні та допустимі докази про відповідність мундштука, за допомогою якого в тому числі проводився огляд на стані сп`яніння ОСОБА_1 , що дає обґрунтовані підстави вважати відомості, отримані за допомогою таких приладів недостовірними та некоректними і відповідно існують обґрунтовані підстави вважати, що під час огляду на стан алкогольного сп`яніння використовувався мундштук, який не відповідає вимогам нормативних документів.

В судове засідання апеляційного суду ані захисник Борщевич І.О., ані особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, не з`явилися. Про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 та його захисник належним чином та завчасно повідомлені про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явились, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №106939 від 02.08.2024 року, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений уповноваженою особою та в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведено 02.08.2024 року о 20:12:16 год. за допомогою спецпристрою Алкофор-507» серійний номер IVN3F0062Г, результати обстеження позитивні та складають 0,76 проміле. З результатами проведення огляду ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його підпис у відповідній графі акту;

- роздруківка тесту про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, де зазначено вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 0,76 %;

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому відображено як ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом автомобіля після зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Також на даному відео ОСОБА_1 підтверджує факт вживання ним алкогольного напою пива, а після проходження огляду на місці зупинки за допомогою спецпристрою «Алкофор-507» зафіксовано результат 0,76 % проміле, що перевищує допустиму норму (0,2 проміле) і в свою чергу підтверджує перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Також з відео встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та направлено до суду для подальшого розгляду. Окрім того, вбачається, що від керування транспортним засобом він відсторонений працівником поліції, в нього вилучено водійське посвідчення та видано тимчасове посвідчення на право керування транспортним засобом до вирішення справи по суті судом.

Також, у доданому до матеріалів справи відеозапису, де відображені події вказаного правопорушення, ОСОБА_1 надавав пояснення, де фактично погоджувався із своєю виною у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Аналізуючи в сукупності вищезазначені докази, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи захисту, висловлені в апеляційній скарзі вважає, такими, що не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння детально регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Мінохорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, а також положеннями ст.266 КУпАП.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшерсько акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, працівниками поліції була дотримана визначена законодавством процедура виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисника Борщевича І.О. з приводу того, що спеціальний пристрій «Алкофор 507» за допомогою якого було здійснено огляд ОСОБА_1 для виявлення ступеня алкогольного сп`яніння на місці зупинки, не дозволений МОЗ та Держспоживстандартом для використання, а тому його результати є незаконними, а відтак є неналежним та допустимим доказом, спростовуються наданим суду першої інстанції Головним управлінням національної поліції в Дніпропетровській області даними щодо спеціального газоаналізатора «АлкоФор 57» номер IUN3F0062, який перебуває у службовому використанні поліцейського офіцера громади Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , свідоцтвом №12-02/0611, яке є чинним до 07.09.2024 року, в якому зазначено, що вказаний пристрій пройшов повірку та відповідає вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджених Постановою КМУ від 13.01.2016 року № 94 (а.с. 45-52).

Окрім того, алкотестер Алкофор 507 дозволений для використання поліцейськими в Україні. Він внесений до Реєстру засобів вимірювальної техніки і відповідає всім необхідним вимогам для використання в офіційних цілях, зокрема, для проведення медичних оглядів водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Тому суд вважає, що покази рівня алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції є достовірним та належним доказом по справі.

Також доводи адвоката щодо того, що мундштук, який використовувався для продування в алкотестері «Алкофор 507» не відповідає стандартам та немає підтвердження щодо його стерильності, повністю спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому чітко видно, що він перебував у запаяному вигляду, його ОСОБА_1 самостійно розкрив. Жодних зауважень з приводу його нецілісності та неналежності ОСОБА_1 працівникам поліції не зазначав.

Не визнання вини ОСОБА_1 , та всі посилання його захисника на невідповідність приладу, який встановлено ступінь алкогольного сп`яніння, суд вважає безпідставними, та такими, які спрямовані на уникнення правопорушником відповідальності.

Що ж стосується зауважень адвоката Борщевича І.О. з приводу невідповідності часу складання протоколу, вчинення адміністративного правопорушення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд вбачає в дану випадку лише технічну помилку, яка жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, при огляді відеозапису, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи, чітко вбачається, що всі дії працівників поліції були в межах дозволеного і встановленого часу, і огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено не через 20 годин після зупинки та виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а в межах передбаченого нормами чинного законодавства часу. Окрім того, на долученому відео зафіксовано весь процес з моменту зупинки до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП та відомчих інструкцій МВС та МОЗ, без їх співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам сторони захисту, на які акцентовано увагу в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Борщевича Ігоря Олександровича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко