Справа № 243/6674/25
Номер провадження 3/243/3483/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

19.07.2025 о 10 годині 01 хвилині в м. Слов`янськ, вул. Дніпровська, буд. 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Deo Lanos номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння почервоніння очей, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття газоаналізатора «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, адвокат Козловська Т.В., яка діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії ВІ № 1335518 від 19.09.2025, надіслала до суду клопотання про зупинення провадження в справі. В обґрунтування клопотання заначила, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується посвідченням НОМЕР_4 , та військовим квитком НОМЕР_5 . Активно бере участь у відсічі збройної агресії рф проти України, та те, що нормами КУпАП не врегульований порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просила застосувати принцип аналогії найбільш близької галузі права, та на підставі ст. 335 КПК України зупинити судове провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби

Також направила до суду клопотання про визнання процедури огляду недійсною, в якому просила визнати процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, саму процедуру огляду - недійсною, а протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 094407 від 19.07.2025 року та всі матеріали, які було складено на підставі цього документу - недопустимими, недостовірними та неналежними доказами і відповідно не посилатися на них при ухваленні судового рішення по справі;

Окрім того, надала до суду клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що після незаконної зупинки ОСОБА_1 , всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини. Також зауважила про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, всі процесуальні дії щодо військовослужбовця у справі про адміністративне правопорушення, зокрема: виявлення ознак сп`яніння; пропозиція пройти огляд; складання адміністративних матеріалів, повинні здійснюватися виключно уповноваженими особами ВСП, а не працівниками поліції. Разом з цим, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння висловив працівник поліції, а не представник ВСП. Таким чином, поліцейські діяли з перевищенням повноважень, а пропозиція пройти медичний огляд, зроблена неналежним суб`єктом, не має юридичної сили та не може бути використана як доказ вини особи. На записах відсутня першочергова розмова, що тривала щонайменше 14 хвилин, немає моменту початкової зупинки транспортного засобу, не зафіксовано, хто саме керував автомобілем, а також відсутні ознаки, що дозволяють беззаперечно ідентифікувати водія. Відео містить лише уривки діалогу, де обличчя особи практично не видно. Відеозаписи свідчать про їхню неповноту, фрагментарність та суттєві порушення процедури фіксації. Окрім того, поліцейським було вчинено психологічний тиск відносно ОСОБА_1 , а тому відмова від проходження огляду не була результатом його вільного і усвідомленого волевиявлення, а стала наслідком емоційного та психологічного тиску, що виключає можливість визнання такої відмови законною підставою для складання протоколу за ст.130 КУпАП. Направлення для проведення огляду старого зразка та не містить усіх необхідних реквізитів, що робить таке направлення недопустимим доказом. Також зазначила, що суду не надано жодних письмових документів, які б підтверджували дії працівників поліції щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Окрім того, відсутній акт первинного огляду водія, що є істотним процесуальним порушенням і робить зібрані докази неналежними та недопустимими. З огляду на вищевикладене, сторона захисту просила провадження у даній справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також стороною захисту направлено до суду клопотання про призначення ОСОБА_1 покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та є учасником бойових дій, позбавлення його права керування транспортним засобом на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки, а тому в даному випадку вбачається можливим не застосовувати такий вид додаткового стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами. На переконання сторони захисту, у разі доведення вини ОСОБА_1 буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним інших адміністративних правопорушень у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. та застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Також стороною захисту направлено до суду клопотання про виклик до судового засідання для допиту в якості свідків працівників поліції, які здійснювали зупинку транспортного засобу, спілкувалися з ОСОБА_1 та складали матеріали справи, а саме: інспектора взводу 2 роти з БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Чередника Юрія Валерійовича.

Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, адвокат Козловська Т.В., в судовому засіданні провину ОСОБА_1 не визнала, підтримала заявлені клопотання та просила суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи в судовому засіданні участь не приймав, враховуючи, що він скористався правом передбаченим ст. 268 КУпАП та звернувся за юридичною допомогою адвоката, який в судовому засіданні висловив свою позицію щодо закрити провадження в справі, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Козловської Т.В., дослідивши клопотання та надані матеріали справи про адміністративне правопорушення та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Щодо клопотання захисника про зупинення провадження в справі, суд зазначає, що

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість зупинення провадження у справі з підстав проходження військової служби. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Частиною 4 статті 277КУпАП передбачена можливість зупинення строку розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися, але стосується вона лише адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Зупинення строку розгляду інших справ про адміністративні правопорушення зазначеною правовою нормою не передбачено. Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Таким чином інститут зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення КУпАП передбачений, але він не може бути застосований до справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, тому доводи захисника про застосування аналогії закону, зокрема ст.335 КПК України, є безпідставними. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для зупинення провадження у справі немає, у зв`язку з чим клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Захисником на підтвердження перебування ОСОБА_1 на військовій службі надано до суду посвідченням НОМЕР_4 , та військовий квиток НОМЕР_5 , але дані документи не підтверджують, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.

Щодо клопотання захисника про виклик в судове засідання інспектора взводу 2 роти з БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Чередника Юрія Валерійовича, суд зазначає, що ряд запитань, які були наведені стороною захисту, зокрема про суттєві порушення чинного законодавства при оформленні даного адміністративного матеріалу працівниками поліції, відносяться до компетенції суду під час дослідження в судовому засіданні поданих доказів і вони не можуть знайти своє відображення у показах свідка. Крім того, у заявленому клопотанні захисником не наведено належних мотивів того, яким чином дана інформація може впливати на результати огляду та вирішення питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на зазначене зазначені клопотання задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Складом адміністративного правопорушення, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

За змістом частин 1-2 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 6-7 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

В силу положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 094407 від 19.07.2025, з якого слідує, що 19.07.2025 о 10 годині 01 хвилині в м. Слов`янськ, вул. Дніпровська, буд. 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Deo Lanos номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння почервоніння очей, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття газоаналізатора «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеофіксація на реєстратор;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП МЦ ПЛЗ м. Краматорськ у м. Слов`янськ 19.07.2025 о 10-18 год., у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя, але останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- рапортом поліцейського взводу №1 роти №3 БПП в м. Краматорськ та м. Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капрала поліції Олександра Кутейка від 19.07.2025, відповідно до якого 19.07.2025 близько 10-01 год. під час патрулювання вулиць у складі екіпажу «Циклон 107» у м. Слов`янськ по вул. Дніпровська біля буд. 13, згідно п.7 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» було зупинено т.з. Deo Lanos номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drаger або в найближчому наркологічному диспансері м. Слов`янськ водій ОСОБА_1 відмовився На ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП, відсторонено від керування транспортним засобом, передано тверезому водієві. Велась відеофіксація з місця події;

-відеофайлами з Xiomi 70 MAI. Bodycam Motorola Solutions VB 400 № 472835, долучених до протоколу, з яких вбачається, що поліцейський було зупинено транспортний засіб з н/з НОМЕР_3 (10:01:49). Підійшов до автомобілю, який стояв на узбіччі дороги з ввімкнутим двигуном, та в якому за кермом сидів водій (10:15:25). Після виходу водія з автомобілю поліцейським повідомлено, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drаger або в медичному закладі, на що останній відмовився (10:15:34-10:16:19). Роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи працює він офіційно, відповів, що ні. На відеозаписі під час ознайомлення з протоколом ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та відмову від проходження медичного огляду (10:43:40-10:44:08).

Суд зазначає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для визнання відеозапису недопустимим, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими, немає, позаяк доказами відповідно до приписів ст.251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що такий, у розумінні ст. 251 КУпАП, є неналежним доказом у справі.

На відеоматеріалі зафіксована подія за участі ОСОБА_1 у хронологічній послідовності, що є підставою для висновку, про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника, що на момент початкової зупинки транспортного засобу, не зафіксовано, хто саме керував автомобілем, а також відсутні ознаки, що дозволяють беззаперечно ідентифікувати водія, вони є безпідставними виходячи з наступного.

На відеозаписі під час ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення чітко видно його обличчя, окрім того, ОСОБА_1 не заперечував щодо змісту протоколу, і що саме відносно нього складено протокол, надав свій номер телефон та підписав протокол без зауважень (10:30:49-10:44:13).

Доводи сторони захисту про безпідставність зупинки на увагу не заслуговують, оскільки, як вбачається з рапорту працівника поліції ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій серед іншого зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналогічні вимоги містяться у п.2.4 Правил дорожнього руху, який покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського зупинитися та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу може бути не тільки безпосереднє порушення водієм ПДР, а й наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Суд зазначає, що незгода водія з причиною зупинки, при цьому що водій вже зупинився та почав спілкування з працівниками поліції, не може бути наслідком визнання недопустимими доказів винуватості за ст. 130 КУпАП, оскільки в силу приписів ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Обставини цієї справи свідчать, що після зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , в ході спілкування працівник поліції виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а тому з метою виконання покладених на нього законодавством завдань в межах наданих повноважень у зв`язку із виявленням адміністративного правопорушення, склав адміністрований матеріал відносно ОСОБА_1 .

Окрім того, ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції щодо незаконності зупинки транспортного засобу (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його захисник в ході розгляду справи до суду не подали.

Щодо доводів захисника, щодо складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП на військовослужбовця ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП та визнання процедури огляду недійсною, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Твердження захисту, що огляд останньої на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.

Доводи адвоката про відсутність письмових доказів того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами, як це вимагає ч. 7 ст. 266 КУпАП, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження по справі, судом не приймаються, оскільки, на думку суду, відсутність такого відсторонення не може бути підставою для визнання всієї процедури проходження огляду на стан сп`яніння такою, що проведена з порушеннями чинного законодавства. Крім того, наявні матеріали справи, зокрема відеозапис у повному обсязі підтверджує факт роз`яснення ОСОБА_1 відсторонення його від керування транспортним засобом, оскільки на відеозаписі ОСОБА_1 запитував у поліцейського чи можливо передати транспортний засіб іншому водієві, тому процесуальна доцільність складення письмового повідомлення була відсутня.

Всі інші доводи сторони захисту судом розцінюються критично, позаяк такі мають формальний характер та зводяться до власної оцінки сторони захисту щодо фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо клопотання адвоката Козловської Т.В. про застосування положень ст. 69 КК України та не застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає, що у санкції ст. 130 КУпАП законодавець не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань.

Застосовуючи для вирішення по суті даного клопотання, аналогію закону, суддя зазначає, що підставами застосування ст. 69 КК України є декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину й особи винного.

Зокрема суд звертає увагу на таку юридично визначену, передбачувану та фундаментальну пом`якшуючу обставину, зазначену в ст. 66 КК України, як щире каяття.

Разом з тим, аналізуючи позицію ОСОБА_1 щодо інкримінованого йому правопорушення, а також сукупність поданих пояснень та заперечень, суд не вбачає в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щирого каяття та визнання своєї вини.

Наявності будь яких інших обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, як того імперативно вимагає санкція ч.1 ст.130 КУпАП, не означає, що це фактично призведе до неможливості виконання ОСОБА_1 конституційного обов`язку щодо захисту держави, оскільки Конституцією України не передбачено покладення обов`язку по захисту країни, її незалежності та територіальної цілісності, виключно на громадян України, які мають право керування транспортними засобами.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката щодо застосування аналогії закону та норм ст. 69 КК України і не накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, та достатності, вважаю доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 , факт керування якого транспортним засобом встановлений належними та допустимими доказами, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, не встановлено.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення, а саме виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня небезпеки та наслідків, які б могли настати, особи правопорушника, ступеня його вини, відношення до скоєного та майнового стану, доходжу висновку, що ОСОБА_1 слід призначити покарання за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на рахунок отримувача: UA0005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок, рахунок отримувача: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1ст. 307КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області Іван Юрійович Фалін