Справа № 375/2410/25
Провадження № 3/375/1434/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає на АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №135014 від 10 вересня 2025 року зазначено, що 10 вересня 2025 року о 00 год 20 хв ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 вчиинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не випускала з місця проживання.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 173-2КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнала, пояснивши, що внук хворіє і вона його доглядала за місцем свого проживання у власному будинку, не вчиняла будь-яких дій скерованих на вчинення домашнього насильства стосовно свого внука.

Дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення, письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 280КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року, з наступними змінами, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 вказаного Закону, економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Отже, для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак:

- умисність (з наміром досягнення бажаного результату);

- спричинення шкоди;

- порушення прав і свобод людини;

- значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Відтак, з аналізу наведених норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, до протоколу долучено рапорт від 10 вересня 2025 року, з якого вбачається, що до оператора служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що його бабуся перешкоджала йому піди додому з другом.

Під економічним насильством розуміється умисне позбавлення житла чи обмеження однією особою іншої особи майнових прав, на які потерпілий має передбачене законом право, що може викликати економічну недостатність, порушення фізичного чи психічного здоров`я. Економічне насильство пов`язане з порушенням прав та інтересів людини через незаконне позбавлення або обмеження його майнових прав.

Отже, відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ніяким чином не підтверджують, що ОСОБА_1 вчинила насильство у сім`ї відносно свого онука, яке б підпадало під вищенаведені критерії, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», частини 1 статті 173-2 КУпАП.

Також, в матеріалах справи, відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про завдання ОСОБА_1 шкоди психологічного характеру своєму онуку ОСОБА_1 в ході конфлікту між ними. Зокрема, немає відомостей про те, що в результаті зазначеного ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою, у тому числі до психолога, у зв`язку з отриманою шкодою своєму психологічному здоров`ю, що полягало у пригніченому стані потерпілого, душевних стражданнях, порушенні нормальної життєдіяльності, погіршенні можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршенні відносин з оточуючими людьми і тому подібне.

Будь-яких інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

При таких даних не вбачаю наявності ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Згідно зі статтею 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 280, 283-287, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС