Справа № 466/7417/25
Провадження № 3/466/2439/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Білінська Г.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 26.07.2025 о 04 год. 20 хв., у м. Львові, по вул. Шевченка, 414, перебував на вулиці в період дії комендантської години в зв`язку із воєнним станом в країні, без спеціально виданої перепустки, вчиняючи злісну непокору законному розпорядженні Львівської ОВА №1/22 від 25.02.2022 із змінами № № 69/22 від 23.04.2022, чим порушив абзац 2 п. 8 постанови КМУ № 573 від 08.07.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

На розгляд матеріалів в суді ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсиланням СМС - повісток на номер мобільного телефону. Причин неприбуття до суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи заперечень не подавав.

Разом з тим, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати учать на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, у справі Каракуця проти України, у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до правил ст. 268 КУпАП, враховуючи строк на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності та на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність їх у сукупності, прийшов до таких висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"».

Так, визначення терміну комендантська година міститься у п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а саме «комендантська година» це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, яка запроваджується у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок, визначений Урядом 8 липня 2020 р. за № 573 у Постанові про «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану».

Порядок здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан передбачає, що комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією.

Пункт 8 Порядку встановлює, що на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Особи, які вчинили кримінальні та адміністративні правопорушення, затримуються в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В даному випадку винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №081537 від 26.07.2025 та іншими матеріалами справи.

Оглянувши протокол про адміністративне правопорушення, враховуючи особу правопорушника, суд приходить до висновку, що його вина доведена, дії за ст. 185 КУпАП кваліфіковані вірно. Враховуючи воєнний стан в країні, слід дотримуватися та виконувати розпорядження військової адміністрації. Відтак, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП та у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та оштрафувати його на 10 (десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (сто сімдесят гривень) в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Г. Б. Білінська