П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнецов Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 037934 від 01.09.2025, ОСОБА_1 01.09.2025 близько 11 год 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражалася на її адресу словами нецензурної лайки та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він проживає в квартирі з колишньою дружиною, у вказаний в протоколі день та час, остання зробила йому зауваження, що його брудні шкарпетки лежать на підлозі і просила їх прибрати, на що ОСОБА_1 відповів, що вони чисті. Натомість ОСОБА_2 взяла його шкарпетки і поклала їх йому в кашу та почала ображати. У відповідь на вказані дії ОСОБА_1 розпочав словесну перепалку, але не ображав, не виражався і не кричав на потерпілу. Потім потерпіла викликала поліцію.

Його захисник адвокат Примак В.М. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Оскільки з ініціативи колишньої дружини, яка поклала шкарпетки до каші, відбулась обоюдна домашня сварка. Умислу на домашнє насилля його підзахисний не мав.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вони з ОСОБА_1 прожили 40 років разом, за час спільного проживання останній зловживав алкоголем, бив її і сина. У вказаний у протоколі час вона попросила ОСОБА_2 попрати свої шкарпетки та кросівки бо вони були брудні. Далі вона взяла ці шкарпетки і поклала їх у кашу ОСОБА_1 , на що останній зірвався і схопив її, порвавши сорочку, кинув на підлогу, виникла обопільна сварка та вони один на одного казали образи. Після чого потерпіла викликала поліцію.

Представник потерпілої адвокат Горлов Є.С., пояснив суду, що між сторонами півтора роки тому було розірвано шлюб, однак на сьогоднішній день ОСОБА_1 продовжує проживати у квартирі потерпілої. Був судовий спір щодо оскарження договору на квартиру та про виселення.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_2 , представників, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок недоведеності складу правопорушення з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , тобто умисне вчинення діяння психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Так, положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи містять лише заяву та пояснення обох учасників, на основі яких складено подальші документи: протокол про адміністративне правопорушення, протокол прийняття заяви, форму оцінки ризиків та тимчасовий заборонний припис.

При цьому у письмових поясненнях ОСОБА_1 вказував, що 01.09.2025 у нього виник словесний конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_2 , та будь-якого насильства не здійснював, лише застосував нецензурну лайку.

Також в ході судового допиту обох учасників було встановлено, що конфліктна ситуація виникла після того, як потерпіла поклала шкарпетки ОСОБА_1 йому у їжу, яку він готував сам, та прикрила кришкою, після чого між ними одразу виникла словесна сварка та вони обмінялися словесними образами.

При наданні оцінки ступеню тяжкості домашньої сварки, її наслідків, можливого перетину межі між звичайною сваркою та насиллям, а також чи могли дії кожного з учасників завдати реальної шкоди психічному здоров`ю потерпілої, суд виходить також із аналізу причин та мотивів, через які вона виникла. Як вбачається із пояснень потерпілої та кривдника зазначені особи перебувають в стані тривалого сімейного конфлікту з приводу поділу майна та виселення ОСОБА_1 із житла. Розуміючи це у суду викликає розумний подив початкова поведінка потерпілої перед виникненням конфлікту щодо навмисного взяття шкарпеток ОСОБА_1 та поміщення їх до його їжі і очікування спокійної реакції колишнього чоловіка. Такі дії з її боку не відповідають психології поведінки жертви чи пасивної потерпілої особи, яка намагається уникнути конфлікту, а не провокувати його, тому її активні зусилля була вочевидь направлені на свідоме утворення скандальної ситуації та спонукання опонента до словесної перепалки, яка врешті решт і утворилася в ході спільних образ.

За теоретичним тлумаченням поняття психологічного насильства дії кривдника в першу чергу мають характеризуватися приниженням, залякуванням, переслідуванням, які спрямовані на обмеження розумного волевиявлення у потерпілої особи, побоюванням за свою безпеку чи емоційну невпевненість.

Натомість досліджена поведінка потерпілої перед сваркою та навмисне покладення нею шкарпеток у їжу колишньому чоловіку не може вважатися розумним волевиявленням потерпілої особи чи її емоційною невпевненістю.

На думку суду особливість передумов сварки між потерпілою та ОСОБА_1 , а також їх поведінка в ході розвитку події, вказує на штучно спровокований конфлікт, який не міг за своїм змістом, спонтанністю та тривалістю, попри ймовірне використання нецензурної лайки, спричинити реальної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що є обов`язковою умовою для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Тому, можливі нецензурні висловлюванні та образи в межах такого конфлікту, який склався 01.09.2025 між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання реальної шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , 01.09.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Також суд звертає увагу, що дії, визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (фізичне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що в наслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і, відповідно, відображені у постанові судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши наявні матеріали, вислухавши позицію учасників, суд дійшов до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , внаслідок чого б була реально завдано шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 280, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д.В. Кузнецов