Провадження № 3/734/476/25 Справа № 734/485/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24 вересня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Домашенко Ю.М., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

26.01.2025 о 23:24 год. за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Десна, вул. Івана Франка, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознакою алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Розгляд справи проводився за участі його захисника адвоката Полянчука В.Б. Останнім подано клопотання про закриття провадження у справі, узагальнені доводи якого зводяться до наступного.

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, діяв у стані крайньої необхідності, оскільки випивши вдома після нічного чергування одну банку пива, у подальшому, на виконання наказу командира вимушений був здійснити терміновий виїзд для затримання військовослужбовців, що залишили військову частину. Направлення та проведення огляду на стан сп?яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби, не належать до повноважень працівників поліції. У ОСОБА_1 не вбачалося ознак алкогольного сп`яніння, у зв?язку з чим не виникло обов`язку проходити відповідний огляд. Працівниками поліції було здійснено неналежне оформлення адміністративних матеріалів. Також ними не роз`яснено ОСОБА_1 право на захист. Докази, що є додатками до протоколу, не можуть вважатися належними і допустимими. У разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, захисник просив за аналогією закону застосувати ст. 69 КК України та не накладати на ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Судом досліджено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 231133 від 27.01.2025, згідно з яким 26.01.2025 о 23:24 год. за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Десна, вул. Івана Франка, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознакою алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я відмовився;

- відеозаписи, якими зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції у зв`язку з непрацюючим в автомобілі освітленням заднього номерного знаку в темну пору доби. Поліцейський попередив водія про застосування відео фіксації. ОСОБА_1 повідомив, що ловили «сезечешника». Надалі поліцейський спитав водія чи вживав він алкогольні напої. ОСОБА_2 заперечив це. Поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 відповів, що випив пляшку пива, а потім сказали їхати, відмовився проходити огляд. Після цього поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, назвавши наявну у водія ознаку алкогольного сп`яніння запах алкоголю, роз`яснивши наслідки відмови. ОСОБА_1 відмовився, потім пішов до будинку, вийшовши з якого повідомив, що вже випив банку пива. На повторну вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі відмовився, мотивуючи це тим, що випив вдома банку пива. Надалі зафіксовано складання адміністративних матеріалів.

- направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров?я на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння від 26.01.2025 у зв?язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей;

- акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3942662 від 27.01.2025, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за керування 26.01.2025 о 23:24 год. за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Десна, вул. Івана Франка, 13 транспортним засобом з номерним знаком, що відповідає цьому транспортному засобу, та який був недостатньо освітлений в темну пору доби;

- довідку поліцейського СРПП ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 07.09.2010.

Також судом досліджено надані захисником:

- копію рапорту начальника 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки ОСОБА_3 від 27.01.2025, з якого убачається, що о 21:40 год. 26.01.2025 під час контрольної перевірки особового складу черговим 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки сержантом ОСОБА_4 виявлено відсутність курсанта ОСОБА_5 . О 21:40 год. організовано пошук в районі розташування 3 навчального курсу, прилеглих територіях та в районі житлової зони сел. Виповзів, сел. Десна, який позитивного результату не дав.

- копію пояснення начальника 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки ОСОБА_3 від 27.01.2025, відповідно до якого 26.01.2025 о 21:50 год. ним надано вказівку всьому постійному особовому складу, у тому числі сержанту ОСОБА_1 , хто має власний автотранспорт, негайно здійснити виїзд та приступити до пошуку військовослужбовця, який здійснив самовільне залишення військової частини. Підлеглий особовий склад сержантів виїхав по різним напрямкам Чернігівського району в межах Деснянського гарнізону.

- службову характеристику на ОСОБА_1 , згідно з якою він за місцем служби характеризується позитивно;

- копії відзнак ОСОБА_1 , пов`язаних з проходженням ним військової служби;

- копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_1 ;

- копію посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.09.2023, згідно з яким ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Отже, ОСОБА_1 на момент складання протоколів про адміністративне правопорушення повинен був знати свій обов`язок пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів захисника суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

З копії пояснення начальника 3 навчального курсу школи загальновійськової підготовки ОСОБА_3 не убачається, що сержант ОСОБА_1 після отримання наказу виїхати на пошуки військовослужбовця, повідомляв про те, що він вжив алкогольні напої та не може керувати транспортним засобом, однак його все рівно зобов`язано виконувати розпорядження. Явку в судове засідання свідка ОСОБА_6 не забезпечено.

Крім того, ОСОБА_1 ставиться в провину не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження огляду на стан такого сп`яніння, що була після того, як ОСОБА_1 повертався додому після пошуку військовослужбовця. Обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не встановлено.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування ст. 17, 18 КУпАП.

Підставою для висловлення ОСОБА_1 вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння стало суб`єктивне припущення поліцейського про перебування зазначеної особи у стані сп`яніння, яке ґрунтувалося на наявності у неї передбаченої п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаки алкогольного сп`яніння.

Висунення поліцейським вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння призвело до виникнення у водія обов?язку пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння.

Згідно з відеозаписами, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУПАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту «водій транспортного засобу», а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

У зв?язку з цим, твердження захисника про те, що направлення та проведення огляду на стан сп?яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби, не належать до повноважень працівників поліції, є помилковим.

Відсутність підтвердження роз`яснення ОСОБА_1 його права на захист на місці події не є істотним недоліком, оскільки за своїм змістом права, передбачені ст. 268 КУпАП, реалізуються на розгляді справи в суді, де і були реалізовані, розгляд справи проведено за участі захисника.

Застосування за аналогією ст. 69 КК України є не припустимим, оскільки згідно з усталеною практикою можливе застосування найбільш спорідненої галузі права, а саме положень КПК України, тобто неурегульованих процесуальних норм, а не положень матеріального права КК України.

Істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини і вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605.60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із моменту її винесення.

Судд я Юрій ДОМАШЕНКО