Справа № 456/4278/25 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 33/811/1376/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Івануса М.І., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Івануса М.І. на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 01.08.2025 о 16:55 год. по вул.Сагайдачного, 1 в с.Загірне Стрийського району Львівської області керувала транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейського №855085, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР.

Захисник Іванус М.І. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що судом першої інстанції повною мірою не досліджено відеозапис події, згідно з яким ОСОБА_1 спочатку погодилася пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, та наголосила працівникам поліції, що немає з ким залишити трирічну дитину, яка перебувала в автомобілі, на що працівники поліції свідомо відповіли, що з дитиною на огляд до медичного закладу не можна, тим самим спровокували подальше висловлення ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи № 456/4278/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є доведення факту керування особою транспортним засобом на час зупинки працівниками поліції та відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення ААД №919927 від 01.08.2025 року, направлення до медичного закладу, рапорт працівника поліції, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винною, зокрема наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які жодним чином не доводять факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, зокрема судом першої інстанції повною мірою не досліджено долучений до матеріалів справи відеозапис події.

Так, як вбачається з оглянутого відеозапису події (video_2025-08-04_13-02-47.mp4, тривалість запису 50 хв.) ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції, їй було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповіла, що погоджується пройти огляд в медичному закладі та готова прослідувати до медичного закладу разом з малолітнім сином трьохрічного віку, який перебував в салоні автомобіля, оскільки не має змоги його залишити з іншими дорослими особами, на що працівник поліції в безапеляційному тоні зазначив, що ОСОБА_1 має лише сама прослідувати до медичного закладу (проміжок часу відеозапису з 03 хвилини по 05 хвилину). В подальшому, ОСОБА_1 розуміючи, що їй немає з ким залишити малолітню дитину висловила відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вищевказані дії працівника поліції, які полягли у недозволенні водію, яка водночас є матір`ю малолітньої дитини, поїхати до медичного закладу разом із трирічною дитиною, яка на момент зупинки ТЗ працівниками поліції перебувала в автомобілі та яку не було на кого залишити, апеляційний суд розцінює як свідомий психологічний тиск на жінку-водія з метою відмови останньої від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (адже дитину брати з собою на огляд до лікарні поліцейський не дозволив, а залишити малолітню дитину без нагляду у замкненому автомобілі на період проведення огляду у лікарні добросовісна мати не може).

Крім цього, апеляційний суд досліджуючи в повному обсязі наявний відеозапис події, що не було зроблено судом першої інстанції та не проаналізовано в прийнятому рішенні, встановив, що в подальшому під час складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення (тобто протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції ще не було складено) ОСОБА_1 (плачучи через здійснюваний на неї психологічний тиск з боку працівників поліції) зазначила, що вона ніколи не вживала наркотики, їй неприємно та вкрай прикро, що працівник поліції підозрює її у вживанні наркотиків, та для спростування цього вона однозначно бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак працівником поліції за відсутності будь-яких обґрунтованих правових підстав було відмолено в проведення огляд на стан сп`яніння та не забезпечено його проведення у встановленому законом порядку (час відеозапису 25 хв. 10-30 сек.) (а.с.8).

Таким чином апеляційний суду вважає, що висновки суду першої інстанції з цього приводу не відповідають фактичним обставин справи.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Івануса М.І. задоволити.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №456/4278/25 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в дія складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.