Єдиний унікальний номер 142/742/25
Номер провадження № 3/142/437/25
ПОСТАНОВА

іменем України

26 вересня 2025 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Нестерук В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Савинці Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, відповідно до протоколу проживаючого в АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії інструктора відділення інспекторів прикордоннної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип "Б") відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип "Б") молодшого сержанта,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2025 року на адресу суду від від відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення за особисту недисциплінованість, низьку виконавчу дисципліну, неналежний рівень виконання обов`язків старшого прикордонного наряду «ПС», внаслідок чого близько 06:00 29.06.2025 в районі пп/зн № 0223 було здійснено незаконний перетин ДК однією невідомою особою з України в РМ, що призвело до порушення вимог пункту 2 глави 3, розділу І, пункту 4 глави 1, пункту 5 глави 1, пункту 6 глави 1, пункту 6 глави 2, пункту 7 глави 2, пункту 12 глави 2, пункту 9 глави 2 розділу II Інструкції про службу прикордоних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1261 від 19.10.2015, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1391/27836, статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами затвердженого спільним наказом МВС, МЗС, МФУ, АДПСУ, ГУДСУ № 330/151/809/434/146 від 05.07.2011 р., тобто вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП в умовах особливого періоду та дії воєнного стану.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, пояснив, що в період з 20-00 год. 28 червня 2025 року по 08-00 год. 29 червня 2025 року він ніс службу з охорони Державного кордону України у складі наряду «пост спостереження». Він знаходився на лінії ДК України в районі п.п.з 0223 спільно із ОСОБА_2 та службовою собакою, за період несення служби спроб незаконного перетину кордону на їх ділянці відповідальності не було.

Суд, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та долучені до нього матеріали, приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 повинно бути закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-15 КУпАП встановлено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

В частині 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Диспозиція сформульована в ч. 1 ст. 172-15 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.

Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено перелік загальних обов`язків.

Статтею 16 цього Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, наказами.

Обсяг дій та заходів, які вважають військовими обов`язками, міститься і в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2.1 Кодексу поведінки працівників передбачено, що до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, працівник зобов`язаний служити Українському народові, демонструючи етичну поведінку, усвідомлюючи, що його служба передбачає: відданість Українському народу, зобов`язання діяти в інтересах держави та відстоювати національні інтереси, утверджуючи базові суспільні цінності; свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та інтересам і державним пріоритетам; професійне, сумлінне виконання службових обов`язків згідно з Конституцією України.

Пунктом 20.1 Кодексу поведінки передбачено, що до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, від працівників вимагається: суворо дотримуватися встановленого розпорядку дня; раціонально використовувати робочий час; при мінімальних затратах робочого часу та державних ресурсів забезпечувати максимальне виконання доручених завдань; належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися від дій, які можуть завдати шкоди службі; не займатися будь-якою сторонньою справою у робочий час; не допускати прибуття на службу (на роботу) або перебування на службі (на роботі) в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом винуватості особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

Натомість протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення не містить у собі інформації щодо суті правопорушення, котре ставиться в вину ОСОБА_1 (опису вчинених чи не вчинених дій, які соба була зобов`язана вчинити, обстановки вчинення правопорушення, форми вини певної особи), у цьому процесуальному документі не зазначено, в чому саме полягає протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність саме ОСОБА_1 .

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що 28-29.06.2025 року останні перебували в наряді з охорони ДК "пост спостереження" в районі п.п.зн 0223 у період з 20 год. 00 хв. 28.06.2025 по 08 год. 00 хв. 29.06.2025 року.

З письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідує, що 29 червня 2025 року об 12-15 год. в районі п.п.зн. 0223 було виявлено доріжку слідів 1 особи на вихід з України, та пошкодження дротяного загородження.

Тобто виявлення порушення ДК України відбулось лише о 12 год. 15 хв., в той час коли добове чергування ОСОБА_1 закінчилось об 08-00 год. 29 червня 2025 року, що не виключає можливість такого порушення кордону в наступну зміну, тобто у період з 08-00 по 12-15 год. 29.06.2025 р.

З рапорту начальника 2 групи оперативних чергових ОСОБА_7 слідує, що о 12:05 29.06.2025 року в районі пп/зн 0223 виявлено доріжку слідів 1 особи на вихід з України, сорочка чорного кольору на дротяному загородженні та пошкодження спірального дротяного загородження з ріжучої стрічки типу «Єгоза»; давність сліду більше 6 годин.

При цьому твердження ОСОБА_7 про давність сліду більше 6 годин, не підтверджено іншими доказами по справі, даними аеророзвідки, фотопасток, письмовими поясненнями осіб, та є його суб`єктивною думкою. Відтак можливість порушення ДК невідомою особою у період після закінчення часу несення служби ОСОБА_1 матеріалами справи не виключається.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, необхідно довести факт порушення останнім (як особою, котра входить до складу наряду з охорони державного кордону України) в особливий період правил несення військової служби неналежного виконання ним обов`язків військової служби, належними та допустимими доказами, виключивши можливість існування іншої версії подій ніж описаної в змісті протоколу.

Водночас, в даній справі не встановлено обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що належних, достовірних та достатніх доказів які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та беззаперечно підтверджували його вину у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано, керуючись положеннями ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-15, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Суддя: