КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/2155/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року (суддя Гридасова А.М.) про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку з малозначністю діяння з оголошенням усного зауваження.

Постановою судді визнано доведеним, що 1 грудня 2024 року о 16 год. 35 хв. за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 28, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , відчинив двері, не переконавшись, що це буде безпечно, не створить перешкоди іншим учасникам руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3.б), 15.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що суддя формально та упереджено розглянула справу, неповно з`ясувала обставини справи, не надала належної оцінки його позиції щодо невинуватості, фактично не розглянула клопотання про закриття провадження в справі та зробила недостовірні висновки про вчинення адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, зазначено, що до нього додається схема ДТП, пояснення водія, інші матеріали справи, однак матеріали справи не містять жодних фактичних даних, пояснень свідків, очевидців, фото чи відео доказів, в тому числі і пошкодження обох транспортних засобів, які б підтвердили порушення ним Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 вважає, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявності в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за недоведеністю.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 1 грудня 2024 року,

близько 16:00 год., біля будинку № 28 на бульварі Лесі Українки у місті Києві, було дуже велике скупчення автомобілів, у зв`язку з чим він ледве знайшов місце для паркування, ставши у крайній смузі біля тротуару з дотримання вимог ПДР України. При цьому, працівники поліції при складанні схеми ДТП ширину смуги паркування не виміряли та у схемі не вказали.

ОСОБА_1 стверджує, що його автомобіль Toyotaповністю знаходився в смузі для паркування, приблизно в 5 сантиметрах від тротуару, тому, враховуючи ширину його автомобіля, яка складає 175 сантиметрів, він займав 1,8 м на смузі для паркування, яка становить 2 м, тобто він міг безпечно відкрити двері свого автомобіля в межах смуги паркування, враховуючи, що амплітуда відкриття дверей на його автомобілі становить близько 25 сантиметрів.

ОСОБА_1 зазначає, що через 7-9 секунд після відкриття ним дверей автомобіля, він відволікся на телефонний дзвінок та відчув поштовх та дотик до дверей свого автомобіля іншим автомобілем, а саме BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який після цього проїхав 7-8 метрів по смузі руху громадського транспорту та зупинився.

ОСОБА_1 вважає, що водій ОСОБА_2 навмисно порушив безпечний інтервал та допустив зіткнення з його автомобілем, задля того, аби видати наявні на автомобілі старі подряпини за нові та, таким чином, відшкодувати за його рахунок вартість ремонту. При цьому, поліцейські, які прибули на місце події, пошкодження на автомобілі BMW належним чином не дослідили та не задокументували.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що дорожньо-транспортна пригода сталась не у результаті відкриття ним дверей свого автомобіля, а в результаті умисних дій водія автомобіля BMW, який свідомо зманеврував таким чином, щоб зачепити дверцята його автомобіля.

Крім цього, ОСОБА_1 стверджує, що на місці події був розсипаний якийсь білий порошок, схожий на муку, якого там не могло бути за звичайних умов, що, на його думку, свідчить про намагання водія автомобіля BMW штучно створити видимість того, що дорожньо-транспортна пригода сталась не з його вини.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП він не підписував, а наявні в них підписи виконані невідомою йому особою. При цьому, схема ДТП складена неналежним чином, на ній не вказано ширину смуги для паркування та місце зіткнення транспортних засобів.

Водійтранспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом пояснив, що того дня, рухаючись по бульвару Лесі Українки, він намагався припаркувати свій автомобіль та шукав вільне місце, аж раптом відчув удар у правий бік свого автомобіля. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що цей удар було завдано дверцятами припаркованого поруч автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 . Водій ОСОБА_1 , який був за кермом автомобіля Toyota, намагався вирішити питання на місці, однак, так як його автомобіль був новий та застрахований, він все-таки вирішив викликати поліцію.

Поліцейський Стриженко С.Ю., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , надаючи пояснення у суді апеляційної інстанції, зазначив, що після їх з напарником прибуття на місце події, вони виявили, що водій ОСОБА_1 не має страхового полісу, водійське посвідчення було старого зразка. Вони з використанням ІІПС «Армор» встановили, що водійське посвідчення ОСОБА_1 було вилучено, після чого він надав тимчасовий дозвіл. ОСОБА_1 під час спілкування з ними свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечував, зазначав, що пошкодження на автомобілі BMW були ще до зіткнення, однак ними були встановлені лише свіжі пошкодження автомобіля BMW, ознак наявності будь-яких старих пошкоджень вони не виявили. При цьому, ОСОБА_1 власноруч підписав протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП, хоча і відмовився надати письмові пояснення на місці події.

Поліцейський Безпальчий Ю.О. , який складав схему ДТП до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи апеляційним судом, зазначив, що обидва водії, не надаючи якихось зауважень, підписали схему ДТП. Вивчаючи обставини зіткнення автомобілів Toyota та BMW, вони з напарником дійшли висновку, що пошкодження на автомобілях повністю співпадають та відповідають версії події, за якої водій автомобіля Toyota відчинив дверцята свого автомобіля, не переконавшись у безпечності такої дії, та зачепив ними правий бік автомобіля BMW, що рухався по смузі для громадського транспорту. Оскільки пошкодження були задньої частини автомобіля BMW, то двері були відчинені, коли автомобіль рухався.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників - адвоката Миколаєвої Ю.В., Дорошенка Є.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який просив залишити постанову судді першої інстанції без змін, поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення Стриженка С.Ю. та поліцейського, який складав схему ДТП до цього протоколу Безпальчого Ю.О. , вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Вказані вимоги суддею першої інстанції при розгляді даної справи дотримані не були.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАПє бланкетною, оскільки містить посилання

на Правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти Правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, у чому полягали такі порушення та встановити причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 1 грудня 2024 року, серії ЕПР1 № 186429, цього ж дня о 16год. 35хв. по бульвару Лесі Українки, 28 в місті Києві водій автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , відчинивши двері, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п.п. 2.3.б), 15.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (с.с.1).

У графі 18 цього протоколу «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» містись підпис особи, позначеної як « ОСОБА_1 ».

Такий самий підпис міститься у графі 13 цього протоколу «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи ( ОСОБА_1 ).

Схожі підписи містяться і у графах схеми ДТП «Із схемою ознайомлений» та «Дані про пошкодження транспортних засобів підтверджую» у відповідних рядках, де вказано дані про водія ОСОБА_1 (с.с.4).

Будь-яких письмових пояснень чи зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП на місці події ОСОБА_1 не надав.

У письмових поясненнях водія автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 зазначено, що 1 грудня 2024 року він повільно рухався на своєму автомобілі по бульвару Лесі Українки в сторону бульвару Миколи Міхновського, в правій смузі, маючи намір припаркуватись. В цей момент у припаркованому автомобілі Toyota відкрились двері та зачепили праву сторону його автомобіля, після чого він вийшов з автомобіля, поспілкувався з водієм автомобіля Toyotaта викликав працівників поліції (с.с.5).

Відповідно до п. 2.3.«б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події дорожньо-транспортної пригоди та її механізму, відповідно до положень ст. 273 КУпАП до суду апеляційної інстанції був запрошений експерт з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ).

Вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, пояснення поліцейських, експерт ОСОБА_5 суду апеляційної інстанції пояснив, що надати однозначний висновок про наявність у діях водія

ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення у категоричній формі неможливо.

Експерт ОСОБА_5 зазначає, що фактично існує дві версії події, перша з яких заснована на версії, викладеній водієм ОСОБА_1 , а інша - на версії водія ОСОБА_2 .

Якщо приймати до уваги версію водія ОСОБА_1 , то причинно-наслідковий зв`язок між відкриттям дверей в автомобілі Toyota та настанням дорожньо-транспортної пригоди відсутній. За цією версією, водій автомобіля BMW не дотримався безпечного бокового інтервалу, скоротивши його внаслідок маневру убік смуги для паркування, та допустив зіткнення з уже відчиненими дверима автомобіля Toyota, що і стало причиною пошкоджень на його правому боці.

Якщо приймати до уваги версію водія ОСОБА_2 , то настання дорожньо-транспортної пригоди перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з недотриманням водієм ОСОБА_1 п. 15.13 Правил дорожнього руху, оскільки водій ОСОБА_2 жодних маневрів не здійснював, рухався прямо, у крайній праві смузі, де і отримав удар в правий бік дверима автомобіля Toyota, які відкрились саме в момент, коли він проїздив повз автомобіль Toyota.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху безпечний інтервал - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Експерт ОСОБА_5 зазначає, що складена поліцейськими схема ДТП не містить прив`язок до об`єктів на місцевості, у зв`язку з чим неможливо встановити ширину смуги для паркування та з`ясувати який був боковий інтервал між автомобілями Toyota та BMW до зіткнення.

Також експерт ОСОБА_5 зазначив, що порушення п. 15.13 Правил дорожнього руху не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками, які настали, так як не встановлений момент відкриття дверей і проміжок часу, протягом якого вони були відкриті.

Апеляційний суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186429 зазначено, що поліцейськими здійснювався відеозапис місця події за допомогою нагрудних камер № 473256 та № 471180, що підтвердили поліцейські Стриженко С.Ю. та Безпальчий Ю.О. під час апеляційного розгляду, однак до матеріалів справи такий відеозапис не долучено.

Інших доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне

правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду не було поза розумним сумнівом встановлено порушення ОСОБА_1 п. 15.13 Правил дорожнього руху, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, тобто вина ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не є доведеною.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, законодавець передбачив підставу для закриття провадження у справі - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року не може вважатися законною та обґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт