ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2500/25 Номер провадження 33/814/771/25Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 18 травня 2025 року приблизно о 00 годин 30 хвилин по просп. Володимирському, 38-А в м. Лубни Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, та відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан названого сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року та закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: поліцією не було надано доказів того, що він як керував транспортним засобом, так і перебував у стані сп`яніння, цих обставин не вбачається і з долучених відеозаписів, два з яких не мають звуку та не містять інформації для ідентифікації поліцейських, а третій відеозапис розпочається вже посередині подій; йому дійсно пропонувалось пройти медичний огляд, проте через відсутність доказів того, що саме він керував автомобілем «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , 18 травня 2025 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, він відмовився від такого медичного огляду; поліцією не роз`яснено йому право на захист, тобто на правову допомогу адвоката, не відібрано пояснення в інших осіб, які перебували в автомобілі, в той час як п.9 протоколу передбачено зазначення свідків; поліцейським зазначено, що при відмові від проходження медичного огляду він ( ОСОБА_1 ) цим автоматично підтверджує перебування в стані алкоголього сп`яніння, однак це різні правопорушення. Водночас посилається на те, що місцевий суд не допитав його (апелянта) та поліцейських, які здійснювали оформлення матеріалів провадження щодо нього.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представник адвокат Коряк А.В., були належним чином повідомлені про місце, дату, час апеляційного розгляду та до суду не з`явились. До початку апеляційного розгляду адвокат Коряк А.В. направив заяву, в якій: просив здійснити апеляційний розгляд за його та ОСОБА_1 відсутності; виклав позицію на підтримку апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333843 18 травня 2025 року приблизно о 00 годин 30 хвилин по просп. Володимирському, 38-А в м. Лубни Полтавської обл. ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, та відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан названого сп`яніння. Відповідно до протоколу зазначений вище транспортний засіб належить ОСОБА_1 (а.с.1). Належність цього автомобіля ОСОБА_1 не оспорюється в апеляційній скарзі.

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з аналізу яких установлено те, що 18 травня 2025 року в нічний період доби по просп. Володимирському, 38-А в м. Лубни Полтавської обл. рухався автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. За кермом вказаного транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , вийшовши з місця водія після під`їзду поліції та початку спілкування з ним. При цьому, ОСОБА_1 перебував на місці водія в цьому транспортному засобі, в тому числі з увімкненими світлом фар, аварійними сигналами й двигуном, вимикав двигун, зачиняв скло на водійському сидінні, як водій демонстрував поліції свідоцтво про реєстрацію згаданого вище транспортного засобу, не заперечував правильність ідентифікації його поліцією як водія, не заперечував щодо неодноразових тверджень поліції про керування ним автомобілем, після складання протоколу також займав місце водія транспортного засобу «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , з увімкненою панеллю приборів, зазначав, що «зараз поставить» автомобіль. 18 травня 2025 року приблизно о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1 на вимогу поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі. Усупереч доводам апеляційної скарги, ОСОБА_1 не грунтував свою відмову від огляду на версії про те, що він не керував автомобілем. При цьому, поліцейський повідомив, що за відмову ним ( ОСОБА_1 ) як водієм від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (а.с.9).

ОСОБА_1 як водій, який згідно з даними довідки Відділу АП УПП у Полтавській області має посвідчення водія з 2018 року (а.с.8), повинен був усвідомлювати та усвідомлював наявність у нього передбаченого законом обов`язку пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду - те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством (а саме передбачену ч.1 ст.130 КУпАП).

У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови від проходження цього огляду не впливають на необхідність кваліфікації дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, зазначені вище обставини на основі аналізу їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , за встановлених місцевим судом обставин і його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, через це зазначені вище дії ОСОБА_1 містять усі необхідні елементи як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в повному обсязі підтверджуються даними відеофіксації, що є засобом об`єктивного контролю, то посилання апелянта на невідібрання пояснень у свідків не впливають на законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови. Окрім того, за змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться із залученням двох свідків лише при відсутності факту застосування технічних засобів відеозапису.

Посилання представника як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на неповноту відеозапису та нездійснення місцевим судом допиту поліцейських позбавлені підстав, оскільки наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами містить відомості, необхідні для повного й усебічного з`ясування і встановлення обставин справи, повною мірою доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та ним зафіксовано процедуру оформлення поліцією відповідних матеріалів. Тому й апелянтом не обґрунтовано, що поліцейські могли повідомити суду невідомі або ж інші відомості, які мали б значення для встановлення суттєвих обставин провадження та були би відсутніми в матеріалах справи.

Записані на технічний носій інформації відеозаписи були виготовлені поліцією в ході реалізації визначених законом повноважень із застосуванням реєстратора в службовому автомобілі та нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 . Усупереч доводам апелянта, з їх змісту вбачається присутність на місці правопорушення поліцейських у форменому одязі, в тому числі поліцейського Сеника Ю.С., який повідомив свої ПІБ, висував вимогу щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, складав протокол про адміністративне правопорушення.

Аргументи ж апелянта про відсутність доказів його перебування в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки місцевим судом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено право на правову допомогу є неспроможними, оскільки поліцейський роз`яснював ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, до яких входить, у тому числі закріплене в ст.268 КУпАП і право на юридичну (правову) допомогу, що підтверджується даними відеофіксації та змістом протоколу про адміністративне правопорушення, засвідченого підписом ОСОБА_1 у відповідній графі (а.с.1, 9).

Що стосується аргументів ОСОБА_1 про те, що місцевий суд не допитав його, то вони теж позбавлені підстав, оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином, своєчасно повідомленим про місце, дату, час розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримання якого засвідчено підписом апелянта (а.с.18), до суду першої інстанції не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання місцевого суду не подавав.

Окрім того, можливість реалізації прав, передбачених законодавством України, в тому числі й тих, про які йдеться в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 і його представнику було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими вони й скористалися в повному обсязі в спосіб, який уважали за необхідне. У ході апеляційного провадження вони, зокрема, мали можливість навести аргументи, з яких вважали безпідставним і помилковим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, але доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Отже, викладені вище докази безперечно підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Таким чином, доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки Відділу АП УПП у Полтавській області та не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.8).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун