ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2025 року о 11 год. 45 хв. в м. Житомирі по вул. Монтана, 18, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Honda DIO, без н.з., будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток смс-повідомленням на телефон, зазначений в протоколі. Також судом ОСОБА_1 викликався в судове засідання шляхом надіслання судових повісток засобами поштового зв`язку, які повернені Укрпоштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Суд вважає ОСОБА_2 таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, оскільки судові повістки надіслані і доставлені йому на номер телефону,який він сам зазначив при складанні протоколу поліцейськими, йому роз`яснено також при складанні протоколу, що справа буде розглядатися у Богунському районному суді м. Житомира.

Враховуючи, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі, ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про дату і час розгляду справи, будь-яких клопотань не подавав, його участь у розгляді справи за цією статтею не є обов`язковою, тому суд відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, розглядає справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, крім рапорту поліцейського, підтверджується сукупністю доказів по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 393178 від 16.07.2025 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5236245 від 16.07.2025; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 644650 від 14.04.2025; відеозаписами із нагрудних камер та відео реєстратора патрульних поліцейських.

Відповідно до п. 2.1. а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має праа керування таким засобом.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно витягу доданого до протоколу ОСОБА_1 14.04.2025 р. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані правильно та доведено допустимими, достовірними та достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, за які передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому суд вважає, що є всі підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, особу винного, обставину, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та, ґрунтуючись на тому, що метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, вважає доцільним та достатнім застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Що ж стосується призначення додаткових стягнень, то суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 25 КУпАП за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Суд, аналізуючи практику ВС в кримінальних провадженнях, як, наприклад, постанова ОП КС ВС у справі № 702/301/20, зауважує на тому, що висновки ВС в цій справі стосуються позбавлення права займатись певною діяльністю, як одного з вида покарань, передбачених КК України і його призначення/непризначення судом як додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Разом з тим, відповідно абзац четвертий ч. 1 ст.55 КК України визначає підвид покарання позбавлення права займатися певною діяльністю - позбавлення права керувати транспортним засобом, на відміну від визначення стягнення передбаченого ч. 2 ст. 30 КУпАП, яка передбачає позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами, яке застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Тому вважаю, що стягнення, передбачене ст. 30 КУпАП є більш конкретизованим і індивідуалізованим.

Позбавлення спеціального права є одним з видів адміністративних стягнень. У сфері безпеки дорожнього руху позбавлення спеціального права стосується права керування транспортним засобом. Таке право виникає на підставі індивідуального акту органу публічного адміністрування, яким це право надається. Коли ж особа використовує надане право всупереч норм чинного законодавства, то за відповідним рішенням суду позбавляється цього права на певний строк. У разі позбавлення спеціального права, по закінчення його термінів передбачається перевірка знань на отримання цього права.

У разі застосування цього стягнення йдеться про позбавлення спеціальних прав, що відрізняються від прав, які особа має від народження (конституційних прав) та прав, які виникають у результаті придбання дієздатності, вони є персоніфікованими, тобто видаються в дозвільному порядку, для його отримання особа повинна відповідати певним, встановленим нормативно-правовими актами вимогам (досягнення певного віку, знання правил дорожнього руху), скласти кваліфікаційний іспит та отримати відповідне свідоцтво. Тобто особа, яка вчинила адміністративне правопорушення може бути позбавлена тільки тих прав, які їй були надані індивідуальним адміністративним актом.

Про це ж свідчать і положення статті 317-1 КУпАП, відповідно до яких виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи МВС України інформації про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим (п.21). Суди, при застосуванні цього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення не вправі застосовувати його й тоді, коли особа вже позбавлена такого права в порядку КУпАП.(п.28)

Згідно відповіді ВАП УПП в Житомирській області в електронній базі даних НАІС/ІПНП відсутня інформація щодо отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія.

На підставі викладеного, не вбачається підстав застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач ГУК у Жит. обл/Житомирська обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37976485, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0006001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.Ю.Луньова

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.