Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 червня 2025 року о 11:37 год. по вул.Горохівській в с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, керував автомобілем марки «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а тому просить її скасувати.

Зазначає про те, що місцевий суд не повідомивши його про час та місце слухання справи, розглянув її у його відсутності, що є порушенням норм законодавства, а також порушенням його права на захист. Жодних судових повісток, як це передбачено ст.277-2 КУпАП він не отримував. Тому посилання місцевого суду в судовому рішенні про те, він був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи є неправильним та не відповідає матеріалам справи. У зв`язку з цим, місцевий суд провів розгляд справи неповно, не дослідив належним чином докази, не викликав та не допитав свідків, тобто не з`ясував усіх обставин, що підлягали з`ясуванню при розгляді адміністративної справи, та відповідно ухвалив незаконне і необґрунтоване судове рішення.

Також зазначає, що судом було порушено вимоги ст.33 КУпАП, оскільки з постанови судді вбачається, що судом не враховувались особа порушника, його майновий стан та пом`якшуючі стягнення обставини при призначенні адміністративного стягнення. Тому в цій частині оскаржувана постанова також є незаконною.

Окрім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що суд розглянув справу у його відсутності, постановив судове рішення, копію якого він отримав лише 03.09.2025. Тому саме з цього часу слід рахувати строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, заслухавши ОСОБА_1 , який скаргу підтримав та просив задовольнити, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що слід врахувати доводи апелянта та поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки, як встановлено, він фактично пропущений із поважних на те причин.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання і, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично вказує про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий не підтверджується належними і допустимими доказами.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та перевіреними місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №355228 від 08.06.2025, за змістом якого ОСОБА_1 08 червня 2025 року о 11:37 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав та отримав копію;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Алкотест 6810» від 08.06.2025 (тест №4855), наряду з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння 0,68 проміле, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Роздруківка та акт підписані ОСОБА_1 , де зазначено, що він з результатом згідний;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.06.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу не доставлявся в медичний заклад і це, як вбачається з матеріалів справи, фіксувалось на боді-камеру, згідно з яким медичний огляд не проводився, так як будучи згідним з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, не виявив бажання проходити медичний огляд;

- рапортами працівників поліції;

- відеозаписом з боді-камери працівника поліції, на якому зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та спілкування працівників поліції з ним, під час якого в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або в медичному закладі, на що він погодився пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду був позитивний 0,68 % проміле алкоголю, з яким ОСОБА_1 погодився та не виявив бажання проходити медичний огляд в медичній установі, хоча йому це було запропоновано. Роз`яснені ОСОБА_1 були і його права та обов`язки, які передбачені законодавством. Після цього, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав та отримав його копію. Складені були й інші адміністративні матеріали.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, цілком безпідставними є доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки повністю спростовується вищенаведеним.

Неспроможними також є твердження апелянта про те, що працівниками поліції не дотримано процедури проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозапис, яким фіксувався хід проведення, у тому числі процедури проведення огляду, апеляційний суд не вбачає істотних порушень щодо проведення огляду, які могли б потягнути за собою недійсність такого огляду. Працівники поліції у цій частині діяли, як того вимагає чинне законодавство.

Окрім того, апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення місцевим судом його прав і, зокрема права на захист із посиланням на те, що суд не повідомивши його про час та місце розгляду справи, вирішив її у його відсутності та відповідно постановив незаконне рішення, на увагу суду не заслуговує, оскільки, як пояснив ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, він був обізнаний про час та дату слухання справи 21.08.2025, однак не встиг приїхати, так як перебував у відрядженні, звідки прибув лише на наступний день 22.08.2025.

Також неспроможними є апеляційні доводи про порушення судом положень ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, оскільки у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не з`явився до суду, то останній при накладенні адміністративного стягнення врахував ті дані щодо його особи, які зазначені в матеріалах справи.

Таким чином, апеляційний суд перевіривши у порядку ст.294 КУпАП в межах апеляційної скарги вищенаведені та усі інші доводи апелянта щодо незаконності судового рішення, вважає, що вони жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрйонного суду Волинської області від 21 серпня 2025 року в даній справі.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2025 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк