печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 27.05.2025 о 23 год. 30 хв. у м. Києві на бульварі Л. Українки, керувала електросамокатом, у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою приладу «Драгер», чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Санамян О.О., зазначила, що ОСОБА_1 свою вину не визнає. Електросамокат не являється транспортним засобом. Тому просила закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: результатом тесту № 4399, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідкою, відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що інспектором патрульної поліції було виконано усі вимоги законодавства при пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суд вважає безпідставними твердження захисника, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки електросамокат не являється транспортним засобом.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» із змінами, внесеними згідно із Законом № 3220-ІХ від 30.06.2023 року, саме даний електричний транспортний засіб, оснащений виключно електричним тяговим двигуном та системою акумулювання електричної енергії, яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела енергії, тому вказаний електросамокат являється транспортним засобом.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведеною повністю.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення стягнення виключно у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до абз.3 п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як слідує із встановлених у судовому засіданні даних ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось. Відтак, особа, якій посвідчення водія не видавалося, не вважається водієм. Отже, стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами до особи не може бути застосоване.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність правопорушника, відсутні.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.35 КУпАП, немає.

Судові витрати необхідно стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.130, 221, 275- 280, 283-287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання-3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.А.Білоцерківець