Номер провадження 3/711/2184/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , відомості про дату народження відсутні, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , директора ПТ «ЛОМБАРД ОНІКС»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 466/23-00-24-06-19 від 28.07.2025, за результатами документальної планової виїзної перевіркиПТ «ДОМБАРД ОНІКС», директором якого є ОСОБА_1 , за період діяльності з 01.01.2019 по 31.03.2025, встановлено, що вона, порушила вимоги:

- п. 38.1 ст. 38, п.57.1 ст. 57, пп.164.2.20 п. 164 ст.164, п.167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп.«а» п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 506219,97 грн., в тому числі за 2019 рік в сумі 164796,80 грн., за 2020 рік в сумі 45237,03 грн., за 2021 рік в сумі 54886,74 грн., за 2022 рік в сумі 63714,90 грн., за 2023 рік в сумі 60595,78 грн., за 2024 рік в сумі 93481,98 грн., за І квартал 2025 року в сумі 23506,74 грн.;

- пп.1.2, пп. 1.3, пп.1.4 та пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, п.38.1 ст.38, п.57.1 ст. 57, пп.164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168, пп.«а» п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору в сумі 48822,93 грн., в тому числі за 2019 рік в сумі 13733,06 грн., за 2020 рік в сумі 3769,76 грн., за 2021 рік в сумі 4573,88 грн., за 2022 рік в сумі 5309,56 грн., за 2023 рік в сумі 5049,64 грн., за 2024 рік в сумі 9857,39 грн., за І квартал 2025 року в сумі 6529,64 грн., що підтверджується актом № 9042/23-00-24-06-13/34503333, чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кравчук С.І. до початку судового засідання подав клопотання, в якому зазначив, що висновки контролюючого органу є необґрунтованими, а складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося за відсутності складу. Податкові повідомлення-рішення від 17 липня 2025 року №12499/23-00-24-06-16 та від17 липня 2025 року №12500/23-00-24-06-16 про визначення суми податкового зобов`язання та штрафних санкцій станом на сьогодні є неузгодженими. ПТ «ЛОМБАРД «ОНІКС» здійснило оскарження вказаних індивідуальних актів у адміністративному порядку до ДПС України. Про вказані обставини відомо посадовим особам, що склали протокол про адміністративне правопорушення, але не враховано при вирішенні питання щодо початку проведення адміністративної процедури. Складання протоколу № 466/23-00-24-06-19 здійснене з порушенням чинних норм КУпАП, а також Закону України «Про адміністративну процедуру», а саме всупереч вимогам п.3 ч.1 ст.47 зазначеного закону, ГУ ДПС у Черкаській області не повідомило ОСОБА_1 про початок адміністративної процедури. В матеріалах справи наявний супровідний лист від 14.07.2025 № 17311/23-0024-06-08, але доказів його направлення (вручення) контролюючим органом не надано. Протокол не містить опису складу адміністративного правопорушення та встановлення форми вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Правопорушення за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП не є триваючим, а закінчується моментом, коли особа мала виконати відповідну дію. Не зрозуміло з яких обставин, у протоколі вказано дату і місце вчинення правопорушення - 18.06.2025, м. Черкаси, хоча перелічені у протоколі випадки, за які посадову особу платника податків можна притягнути до адміністративної відповідальності закінчуються 1 кварталом 2025 року. Правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-4 КУпАП не відповідає умовам «триваючого правопорушення», оскільки за нормами Податкового кодексу України передбачений такий обов`язок в момент нарахування та виплати доходу, а саме згідно з п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПКУ, ПДФО сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу. Крім того, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, окрім явної помилки в даті складання протоколу (28.07.2024), особа, уповноважена на складання протоколу здійснила помилку у даті вчинення адміністративного правопорушення, самовільно визначивши ії скоєння 18.06.2025, що не випливає з наданих доказів до адміністративних матеріалів. Також матеріали справи не містять доказів направлення зазначеного протоколу особі, що притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням вимог ч. 2-3 ст. 256 КУпАП. Враховуючи, що за результатами проведення документальної перевірки винесені податкові повідомлення-рішення, які станом на цей час є неузгодженими, оскільки триває процедура адміністративного оскарження, а протокол про адміністративне правопорушення не містить складу адміністративного правопорушення. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, з огляду на порушення процедури складання протоколу. Тому просить закрити провадження стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП передбачена у випадку неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищевказані норми закону визначають необхідність доказування кожного адміністративного правопорушення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до п.75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Відповідно до п.56.1, 56.2 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суми грошового зобов?язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

В даному випадку до суду в якості єдиного доказу правопорушення було надано копію акт перевірки. При цьому представник особи, яка притягається до відповідальності, висловив незгоду із вказаним актом та заперечував проти його достовірності.

Згідно правової позиції, зазначеної в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Також сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без надання інших належних доказів не є беззаперечним доказом підтвердження обставин, які в ньому зазначені, що відповідає правовим позиціям наведеним у постановах Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Суд зазначає, що акт перевірки, який підписаний головним державним інспектором ГУ ДПС в Черкаській області, так само як і протокол про адміністративне правопорушення, є доказами з низьким ступенем достовірності, особливо коли проти їх достовірності заперечує особа, яка притягається до відповідальності. Вказані документи відображають точку зору публічних посадових осіб щодо необхідності притягнення особи до адміністративної відповідальності, проте самі по собі ці докази не є первинними щодо наявності або відсутності будь-яких обставин. Іншими словами, акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є недостатніми для доведення вини особи у вчиненні правопорушення, коли особа заперечує проти факту вчинення правопорушення. При цьому до суду не було надано об`єктивних доказів, які б підтверджували наявність викладених у акті обставин чи порушень.

Як вбачається з копії рішення директора Департаменту оскарження рішень контролюючих органів ДПС України від 20.08.2025, яке надав адвокат Кравчук С.І., ПТ «ЛОМБАРД ОНІКС» оскаржило податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області, розгляд яких вирішено продовжити до 29.09.2025 (включно).

З вищевикладеного вбачається, що на момент складення адміністративного протоколу та ухвалення судового рішення, перевірка підприємства не завершена та відсутнє узгоджене податкове повідомлення рішення.

Оскільки, податкове повідомлення рішення не є узгодженим, тому висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог податкового законодавства є передчасним, оскільки фактично склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на час розгляду справи в суді не встановлений.

Відтак складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП, на підставі самого тільки акту документальної планової виїзної перевірки, є передчасним.

Дана позиція також зазначена в ухвалах Черкаського апеляційного суду № 711/6010/23 від 27.10.2023 та 707/3648/23 від 23.02.2024.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що не надано достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а тому провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю достатніх доказів складу правопорушення в діях особи.

Керуючись ст.ст. 33, 163-1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова