Справа № 133/921/25
Провадження № 33/801/947/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 серпня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 14 березня 2025 року о 20 год 50 хв в с. Пляхова, вул. Лісова, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Лавренюка О. Б. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 на момент прибуття працівників поліції знаходився біля власного автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, однак не керував транспортним засобом. У зв`язку із шоковим та стресовим станом, а також через його обмежений досвід спілкування з правоохоронними органами, він не зорієнтувався та не повідомив відразу, що автомобілем не керував, але і не був зобов`язаний, тому що таких запитань працівники поліції йому не озвучували і були зацікавлені в його притягненні до адміністративної відповідальності.

Крім того, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не повною мірою усвідомлював правові наслідки своєї бездіяльності та не зміг правильно сформулювати свої пояснення. Це не є свідченням його вини, а лише підтвердженням того, що він не знав, як себе поводити в тій ситуації.

Під час розгляду даної справи не доведено факт керування транспортним засобом, ОСОБА_1 не розумів факту складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Транспортний засіб ОСОБА_1 знаходився поблизу його будинку, однак як видно із долученого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 не керував даним транспортним засобом, а лише підійшов до нього, оскільки він був несправним (постійно вмикалась сигналізація).

Також як видно із відеозапису, у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки сп`яніння.

У зазначений в протоколі час нібито керування транспортним засобом ОСОБА_1 показує працівникам поліції страховий поліс на транспортний засіб.

У судове засідання до апеляційного суду, призначене на 18 вересня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися. Адвокат Геращенко Т. В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відпустці з 18 вересня 2025 року по 26 вересня 2025 року включно, на підтвердження чого надала копію довідки Ради адвокатів від 17 вересня 2025 року.

Судове засідання було відкладене на 29 вересня 2025 року.

29 вересня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися повторно. Перед судовим засіданням адвокат Геращенко Т. В. на електронну пошту суду надіслала клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі у цивільній справі у Барському районному суді Вінницької області.

Враховуючи передбачені ст. 294 КУпАП обмежені строки судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, попереднє відкладення судового засідання за клопотанням сторони захисту, повторну неявку ОСОБА_1 та адвоката Геращенко Т. В., а також те, що згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 14 березня 2025 року серії ЕПР1 № 271512, 14 березня 2025 року о 20 год 50 хв у с. Пляхова, вул. Лісова, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у категоричній формі у встановленому законом порядку при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори 476875, 476012, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 14 березня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП «Козятинська ЦРЛ» (а. с. 3).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як о 20 год 49 хв працівник поліції підходить до ОСОБА_1 , представляється, повідомляє про відеофіксацію та повідомляє, що його було зупинено через технічну несправність освітлення номерного знаку, просять пред`явити документи.

При цьому автомобіль стоїть на узбіччі дороги із увімкненим двигуном та фарами.

О 20 год 51 хв ОСОБА_1 глушить двигун автомобіля, пред`являє документи на транспортний засіб та посвідчення водія.

О 20 год 52 хв поліцейський запитує чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, той відповідає, що вживав. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте він відмовляється. Поліцейський роз`яснює наслідки відмови від проходження відповідного огляду та знову пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовляється. Поліцейський повідомляє, що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

О 20 год 57 хв ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що він військовий, лається та зневажливо висловлюється у бік поліцейського. Працівник поліції просить ОСОБА_1 назвати номер військової частини, у якій він проходить військову службу, аби повідомити ВСП. ОСОБА_1 відмовляється.

О 20 год 58 хв поліцейська просить ОСОБА_1 назвати повну адресу його місця проживання для зазначення у протоколі, він відмовляється.

О 21 год 11 хв поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі складеними адміністративними матеріалами, роз`яснює йому його права, видає ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований на відеозаписі, втім із відеозапису встановлено, що двигун автомобіля на початку спілкування із працівниками поліції працював, автомобіль знаходився на узбіччі проїжджої частини, при цьому жодного домоволодіння безпосередньо поруч із місцем події на відеозаписі не зафіксовано. Окрім того факт керування автомобілем ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, зокрема й після повідомлення йому працівниками поліції причини зупинки. Не заперечувала факту керування автомобілем ОСОБА_1 і його дружина, яка перебувала на місці події.

Таким чином доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як місці зупинки, так і у медичному закладі, неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто забезпечили ОСОБА_1 реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такою можливістю не скористався.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, оскільки повноваженнями із їх виявлення наділені працівники поліції під час виконання службових обов`язків, а не захисник. Окрім того ОСОБА_1 особисто підтвердив факт вживання алкоголю.

Щодо тверджень захисника про невідповідність часу керування транспортним засобом, зазначеного у протоколі, реальним подіям, то апеляційний суд зазначає, що як встановлено із відеозапису, він розпочинається о 20 год 49 хв 02 сек із повідомлення ОСОБА_1 причини зупинки, тому зазначення у протоколі часу керування автомобілем о 20 год 50 хв не має суттєвого впливу на обставини.

Ураховуючи встановлене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення покарання та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції не спростовують.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук