ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2381/25 Справа № 932/9145/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 18 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.155-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Дніпра від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 допустив порушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме: 25 червня 2025 року о 12:17 год в офісі, розташованому за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.27А, що виразилось у проведенні розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, чим порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що не був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, внаслідок чого був позбавлений права, передбаченого ст.268 КУпАП, подати до суду першої інстанції письмові пояснення та відповідні докази. Наголошує на тому, що податкове рішення від 04 серпня 2025 року у даний час оскаржується в адміністративному порядку шляхом подання відповідної скарги до Державної податкової служби України, а тому висновки суду є передчасними, а протокол про адміністративне правопорушення від 15 липня 2025 року не може бути беззаперечним та належним доказом вчинення правопорушення. Звертає увагу на те, що ТОВ ЛАНДМАНН не приймало від покупця грошові кошти, картки, а отже розрахункова операція за місцем реалізації товару у ТОВ ЛАНДМАНН не відбувалася, тому у ТОВ ЛАНДМАНН не виникає обв`язку щодо застосування розрахункових документів.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, була належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 155-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: - порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг; - порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 коментованої статті, можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, а також положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» дає можливість зробити висновок, що вимоги законодавства, яким визначається порядок проведення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, поширюються не на всіх без винятку осіб, а лише осіб, які на законній правовій підставі беруть участь у правовідносинах, пов`язаних із здійсненням розрахункових операцій у відповідній сфері господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого останній допустив порушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме: 25 червня 2025 року о 12:17 год. в офісі, розташованому за адресою: м. Дніпрі, проспект Дмитра Яворницького, буд.27А, що виразилось у проведенні розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, чим порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, в матеріалах справи наявний акт фактичної перевірки від 25 червня 2025 року.

Враховуючи наведене, слід вважати доведеним, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 155-1 КУпАП - проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми.

Твердження ОСОБА_1 про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його винуватості, є слушним. Натомість, суд апеляційної інстанції при розгляді справи та вирішенні питання про наявність або відсутність винуватості ОСОБА_1 взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи у своїй сукупності.

На думку апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Обговорюючи доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, апеляційний суд вважає їх слушними.

Разом з тим, апеляційним судом були виправлені допущені судом першої інстанції порушення, у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя. Йому була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Стосовно доводів ОСОБА_1 , що він скористався своїм правом на оскарження податкового повідомлення-рішення та звернувся до ДПСУ зі скаргою, то оскарження податкового повідомлення-рішення не звільняє останнього від адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому апеляційний суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Ставлячи питання про скасування постанови особа, притягнута до адміністративної відповідальності, конкретних фактів порушення його прав та законних інтересів податковими органами та судом першої інстанції не навів, а виключно обмежився перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 18 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот