ПОСТАНОВА

Справа № 137/1269/25

01 жовтня 2025 р. 3/137/461/25

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_1 , будучи звільненим з військової служби та з посади командира 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.06.2024, являючись згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно (до 18.07.2024), без поважних причин лише 25.03.2025, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні (за період з 01.01.2024 18.06.2024) в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Щур О.В. до судового засідання не з`явився. Надіслав через підсистему «Електронний суд» клопотання, відповідно до якого просить розгляд адміністративного матеріалу проводити у його відсутність. Просив суд притягнути особу до адміністративної відповідальності та призначити адміністративне стягнення у межах санкції статті передбаченої КУпАП (а.с. 57).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. До початку розгляду подав до канцелярії суду клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи проводити у його відсутність, вину визнає, просить суворо його не карати (а.с. 58).

Дослідивши подані клопотання, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Так, на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення надані наступні докази.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за № 637 від 01.09.2025 (а.с. 1-8) зафіксовано обставини інкримінованого правопорушення.

Наказом за № 173 від 18.06.2024 (а.с. 26) ОСОБА_1 як командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнено з військової служби (а.с. 26).

Обхідним аркушем (а.с. 27) та відомостями (а.с. 28) підтверджується обставина того, що ОСОБА_1 доведено до відома щодо необхідності подання декларації.

Відповідно до письмових пояснень (а.с. 34) ОСОБА_1 визнає вину у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Рапортом (а.с. 45) зазначається про те, що ОСОБА_1 будучи звільнений з військової служби 18.06.2024, лише 25.03.2025 подав декларацію.

Згідно абзацу 1 ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень» особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Стаття 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, в тому числі, за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проте, згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що у свою чергу умисел поділяється на дві форми прямий та непрямий. Прямим - є умисел, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх настання. Непрямим - є умисел, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином вбачається, що суб`єктивною ознакою правопорушення у даному випадку слід вважати саме непрямий умисел.

Сукупність досліджених доказів дає підстави зробити висновок, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності знала про свій обов`язок вчасно подати декларацію після звільнення, проте легковажно віднеслась до такого.

Досліджені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, надано не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного корупційного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, який полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З урахуванням наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , визнання ним вини, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст.172-6, ст.ст. 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави Україна в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.