Справа № 138/2063/25
Провадження №:3/138/733/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Ясінського Ю.А., секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Совгири Л.В., розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку з використанням захисником власних технічних засобів матеріали, які надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем проживання своєї дружини ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , умисно висловлював образи в сторону останньої під час погроз виселенням з квартири, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, вчинивши домашнє насильство психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що квартира, яка знаходиться по АДРЕСА_4 належить його батьку, але проживав в ній він до 2018 року разом з колишньою дружиною ОСОБА_3 , дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . У 2018 році він пішов від дружини і почав проживати у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 в с. Гонтівка, а колишня дружина з ОСОБА_4 так і залишились проживати у зазначеній квартирі до 22.07.2025. Цього дня близько 06 год. 30 хв. він прибув до даної квартири аби попросити ОСОБА_3 виселитися по проханню батька, який хотів продати квартиру. Того дня в квартирі були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Своїм ключем відімкнув замок і увійшов до квартири, де у спокійній формі попросив ОСОБА_3 негайно зібрати свої речі та виїхати, але вона на це не реагувала. За місяць до даної події по телефону він її попереджував про виселення, але та відмовилась це робити. Розмовляли вони близько 15 хвилин, після чого він взяв її за руку і вивів з квартири, після чого вона викликала поліцію. Донька була в своїй кімнаті і не втручалась у конфлікт. Зауважив, що вони були тверезі. Його батько через стан здоров`я не міг зробити це сам, але будь-якого письмового доручення йому не давав і до суду не звертався. Згодом ОСОБА_3 забрала свої речі з квартири.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 до 2021 року. Раніше він телефонував і наказував виселитись з квартири, але їй не було куди з`їхати, до того ж вважає, що вправі проживати в даній квартирі, хоч і оформлена вона на батька колишнього чоловіка, але купували фактично вони її у шлюбі. Того дня вдома була ще донька. Усі були тверезі. Дана подія відбувалась біля 07 години ранку. Потерпіла відмовлялась виходити і тоді ОСОБА_1 , ображаючи її словесно, підняв її та виніс з квартири, зачинивши двері зсередини. Вона одразу ж викликала працівників поліції. Сусіди не виходили. Коли прибула поліція, то ОСОБА_1 погрожував тим, що потерпіла не буде жити в квартирі і ображав її різними неприємними словами. З батьком колишнього чоловіка потерпіла перебуває у гарних стосунках, останній знає, що квартира їхня, а за місяць до даної події останній навіть вітав потерпілу з днем народження. Зареєстрована ж вона за місцем проживання свекра. Зазначила, що періодично страждає на панічні атаки, зазнала стресу від вказаних протиправних дій ОСОБА_1 і у неї мало місце загострення цієї проблеми.

Свідок ОСОБА_4 , яка є донькою потерпілої та обвинуваченого, в судовому засіданні відмовилась надавати пояснення, скориставшись вимогами ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 22.07.2025 як поліцейська в службовому наряді прибула на виклик дружини ОСОБА_3 про домашнє насильство з боку чоловіка, який виганяє її з квартири. ОСОБА_3 та її донька надавали схожі пояснення, які вона писала з їх слів, а ті засвідчили правильність своїми підписами. ОСОБА_1 заперечував будь-яке насильство, але вимагав аби потерпіла покинула житло. Документи на право власності на житло поліція не перевіряла. Нецензурних слів він осіб не чула.

Крім того, вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 422630 від 22.07.2025, в якому зазначено про обставини вказаного правопорушення, зокрема про висловлювання обвинуваченим образ до потерпілої; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.07.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22.07.2025.

До тверджень ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв фізичного та психологічного насильства відносно своєї колишньої дружини, суд ставиться критично та розцінює як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 під час того, як виганяв її з квартири та потім виражався на її адресу образливими словами і погрожував, що вона в квартирі не залишиться, тим самим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Разом з тим факт нецензурних висловлювань з боку ОСОБА_1 знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а факт застосування останнім фізичного насильства до потерпілої під час її виселення з квартири (позбавлення житла) не може бути самостійно інкримінований йому судом, оскільки не відображений в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173? КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, те, що ОСОБА_1 не працює, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, обставин, що обтяжують його відповідальність судом не встановлено, обставиною, що пом`якшує його відповідальність суд визнає те, що він є учасником бойових дій, і вважає, що для його виправлення та перевиховання доцільно застосувати мінімальне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. 27, 40-1, 173-2 ч. 1, 283, 284 ч. 1 п. 1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (стягувач - Могилів-Подільський РВП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться по вул. Сагайдачного, 4 м. Могилів-Подільський Вінницької області, 24000).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України, 050, призначення платежу «судовий збір»).

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Положення ч. 2 ст. 308 КУпАП передбачають, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю. А. Ясінський