Справа № 703/5695/25 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли з ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця, посвідчення водія: серії НОМЕР_2 від 04.10.2018, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №421622 від 13.08.2025, зазначено, що ОСОБА_1 , 13 серпня 2025 року, близько 09 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом Опель Фронтера, н.з. НОМЕР_3 , м. Сміла по бульвару Рафінадний, залишив транспортний засіб не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Вольво СХ70, н.з НОМЕР_4 , який був припаркований попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, таким чином порушив п.15.12 ПДР - не вжиття заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки ТЗ або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений, надавши суду заяву в якій повідомляє, що з`явитись в судове засідання немає можливості, оскільки є військовослужбовцем ЗСУ та перебуває в Харківській області, виконуючи бойові завдання. Окрім цього пояснив, що вину не визнає, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, на підтвердження чого долучив компакт диск з відео та фото.

Враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило, висловив свою позицію, вважаю за можливе розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити без його участі та ухвалити рішення за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.15.12 ПДР України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суддя вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог ПДР України.

Згідно п.15.12 ПДР України, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Як доказ вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено:

- схему місця ДТП, яке сталося 13.08.2025;

- рапорт заст. начальника СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_2 від 16.08.2025,

- письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 13.08.2025, в яких останні повідомляють, що було здійснено наїзд автомобіля Опель Фронтера, н.з. НОМЕР_3 на припаркований автомобіль Вольво СХ70, н.з НОМЕР_4 , однак пояснень щодо наявності пошкоджень транспортних засобів відсутні.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП суду надано не було.

Окрім цього суддею було досліджено долучений до матеріалів справи компакт диск з відео та фото файлами, які надані ОСОБА_1 з яких не вбачається наявність механічних пошкоджень у транспортних засобів, якими б було завдано матеріальних збитків.

Таким чином в матеріалах справи відсутні будь які інші докази щодо наявності механічних пошкоджень транспортних засобів, що завдало збитків, а саме матеріальної шкоди, яка полягає у втраті майна (автомобіля) або витратах на його відновлення внаслідок пошкодження, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь. Аналогічні положення закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи (Cправа «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11. № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права.

Зважаючи на викладене, аналізуючи матеріали справи, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме наявності об`єктивної сторони - настання наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що спричинило матеріальні збитки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, ст.247 283, 285 КУпАП, суддя, -

постановила:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя Ю.В. Крива