Справа № 289/1457/25
Номер провадження 3/289/764/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 року близько 16-00 год. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 порушила правила утримання собак, в результаті чого собака вибігла з двору та вкусила гр. ОСОБА_2 2015 року народження, за ногу заподіявши шкоду його здоров'ю, чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала, зазначила, що вона утримує декілька собак, в тому числі безпородного собаку, який не зареєстрований. Коли вона під`їхала до свого будинку та відкрила браму цей собака вискочив з двору та гавкаючи побіг за хлопцем, який, на думку ОСОБА_1 сам спровокував таку поведінку собаки, розмахуючи пакетом, який тримав у руках.

Мати малолітнього потерпілого ОСОБА_3 повідомила, що вже неодноразово виникали проблеми із-за агресивних собак, яких утримує ОСОБА_1 . В той день її син ОСОБА_4 пішов до бабусі з пакетом продуктів, через деякий час їй зателефонували та повідомили, що її сина покусали собаки, вона відразу ж пішла на місце події, там вже поліція складала протокол про адміністративне правопорушення, а медики швидкої обробляли укушену рану на нозі її сина.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), а ч. 3 цієї статті передбачає відповідальність за ці ж дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людини або її майну.

Згідно положень ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 №3447-IV (далі Закон) дозволяється утримувати: домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив'язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у ст. 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Враховуючи положення зазначеного вище законодавства, відповідальність за ст. 154 КУпАП несуть не тільки безпосередні власники тварин, а особи які їх утримують.

ОСОБА_1 підтвердила в судовому засіданні, що вона утримує безпородного незареєстрованого собаку «дворнягу», який вискочив з двору та напав на хлопця.

Окрім визнання своєї вини ОСОБА_1 , її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП повністю доведена:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 464362 від 04.08.2025, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила, а отже, є належним та допустимим доказом у справі;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 так ОСОБА_1 , в яких останні підтверджують зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини;

- рапортом про надходження повідомлення зі служби 102 про те, що по АДРЕСА_2 , сусідський собака вкусив АДРЕСА_3 років, заявник ОСОБА_5 ;

- копією виписки з медичної документації огляду терапевта з діагнозом «укушена рана правої гомілки», зі слів матері вкусив собака (хоз. собаки Муравська Юлія) на вулиці Філіповича, 57;

- рапортом інспектора СРПП РУП №2 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області І. Тарасюка про доручення після доопрацювання копії медичної картки ОСОБА_2 та пояснення щодо неможливості вилучення собаки, яка вкусила потерпілого.

Вказані документи, відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення і узгоджуються між собою.

Відповідно до постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.05.2024 рапорт, складений уповноваженою особою за встановленою формою, містить у собі необхідні реквізити та інформацію, яка посвідчує певні події та факти, долучається до протоколу про адміністративне правопорушення як доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.

Таким чином, заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, зважаючи на сукупність вказаних доказів, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки вона утримувала незареєстрованого собаку, який заподіяв шкоди здоров'ю малолітнього потерпілого ОСОБА_2 2015 року народження.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на правопорушника стягнення, достатнього для його виховання.

Санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП, передбачено додаткове стягнення у виді конфіскації тварини.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

Постановою від 04.09.2025 матеріали цієї адміністративної справи направлялися на дооформлення, в тому числі по причині відсутності відомостій про ідентифікуючі ознаки тварини, яка санкцією статті підлягає конфіскації, однак після повернення матеріалів до суду після їх доопрацювання, зазначений недолік не було усунено.

Накладаючи адміністративне стягнення в межах ч. 3 ст. 154 КУпАП, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні документи, які дозволяють ідентифікувати тварину, яка підлягає конфіскації, матеріали справи не містять жодних відомостей про огляд та вилучення тварини - собаки, місця та особи (організації) у якої перебуває тварина, при цьому не зазначено ознак тварини: окрас, стать, кличка, вік собаки та інші прикмети, за якими вона має бути ідентифікована при проведенні її обов`язкової конфіскації, відсутність відповідних документів перешкоджає виконанню судового рішення в частині конфіскації тварини.

Відтак, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя враховує вищенаведені міркування, а також характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, застосовує до правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 154 КУпАП, у виді штрафу без конфіскації тварини. Таке адміністративне стягнення на переконання судді є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушниці, і є необхідним для попередження допущення нових правопорушень

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» потрібно стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 29, 33, 38, 40-1, 154 ч. 3, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) без конфіскації тварини.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий в розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Строк звернення постанови суду до виконання протягом трьох місяців з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Наталія СІРЕНКО

Постанова набирає законної сили ______________ 202__