запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/592/25Головуючий у 1-й інстанції Боєв Є.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 22.11.2024 року о 22 год. 50 хв. по просп.Моторобудівників, 23 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанову суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Апелянт підкреслює, що у суді першої інстанції він заперечував факт вживання алкогольних напоїв та стверджував, що приймав лікарські засоби і це могло вплинути на отриманий результат.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення оформлено без дотримання вимог закону. В порушення п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, стосовно ОСОБА_1 не вирішувалось питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Зазначена у протоколі суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає змісту диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний процесуальний документ не містить даних про підстави зупинки транспортного засобу під керуванням водія та про виявлені у нього ознаки сп`яніння.

Водночас ОСОБА_1 посилається на відсутність доказів факту керування ним транспортним засобом.

Вказує, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис є недопустимим доказом. Часові позначення на відеозаписові не відповідають даним протоколу. Відео має фрагментарний характер, не фіксує місце його проведення, послідовність та характер подій. Такі обставини свідчать про зміну (коригування) змісту відеозапису.

Відтак, апелянт вважає, що підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 вчетверте не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». Клопотань про відкладення призначеного на 19.09.2025 року судового засідання від апелянта не надходило. Таким чином, у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно досліджено обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180129 від 23.11.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в зазначений у протоколі день та час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; підпис водія наявний;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820», в якому перелічено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено позитивний результат з показником 0,37 ‰ алкоголю, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його особистий підпис у графі «з результатами згоден»;

- роздруківці результатів приладу «Alcotest Drager 6820», серійний номер ARHF-0019, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а результат тестування склав 0,37‰; підпис особи, що тестують, наявний;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Змістом вказаного відеозапису, всупереч протилежним доводам апелянта, зафіксовано рух транспортного засобу «Volkswagen Touareg» н.з. НОМЕР_1 до моменту його зупинки, відображено увімкнення світлового покажчика повороту праворуч, стоянкових ліхтарів на вказаному автомобілі та заїзд транспортного засобу з проїжджої частини на бордюр. Відображено, як зі сторони водійського сидіння із автомобіля вийшов ОСОБА_1 (часовий інтервал 2024-11-22, 22:50:13 22:50:39).

Крім того, змістом відеозапису об`єктивно зафіксовано пояснення водія одразу після його виходу з автомобіля. ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що він їде забирати хлопця з ВЛК, проте він заблукав та пропустив поворот (БК 474604, часовий інтервал 22/11/2024 22:50:47 22:51:07).

Зафіксовані на відеозаписові події відбувалися послідовно та без розриву у часі, його фрагменти за змістом є взаємодоповнюючими та беззаперечно свідчать про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

При цьому на відеозаписові об`єктивно вбачається, що поряд із автомобілем та у його салоні інших осіб немає. ОСОБА_1 на іншу особу, як на водія транспортного засобу, не вказував та навпаки деталізував, куди він прямує на даному автомобілі.

Наведене спростовує версію апелянта про відсутність доказів факту керування ним транспортним засобом.

Доводи апелянта про те, що наявний відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ніким у встановленому законом порядку не спростовано зафіксовані на відеозаписові події та не визнано їх такими, що містять ознаки монтажу.

Апеляційний суд зауважує, що застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Відеозапис події містить достовірні дані про вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та має істотне значення для правильного вирішення даної справи.

На зазначеному відеозаписові об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм, що мають істотне значення для правильного вирішення даної справи у взаємозв`язку з іншими зібраними доказами.

Відтак, відеозапис є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, узгоджується з іншими наявними доказами, у тому числі й хронологічно.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце, і що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу «Volkswagen Touareg» н.з. НОМЕР_1

Водночас заперечення апеляційної скарги проти законності зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 у співвідношенні із доводами апелянта про відсутність доказів керування транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, є суперечливими та протилежними за змістом.

Апеляційний суд зауважує що, питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року (в подальшому Інструкція №1395).

В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

Порушень вимог даного підзаконного акта, про які йдеться в апеляційній скарзі, на переконання апеляційного суду, не вбачається, адже положення п.6 Розділу Х Інструкції №1395 поширюється на вичерпне коло суб`єктів, які при цьому є військовослужбовцями строкової служби.

Натомість доказів на підтвердження того, що вид військової служби, яку проходить ОСОБА_1 віднесено до зазначеного переліку матеріали провадження не містять та до апеляційної скарги не додано.

В контексті питання, що розглядається, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень регламентовано положеннями ст.15 КУпАП.

Згідно із ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, крім іншого, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Вчинене ОСОБА_1 передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 положення, якими регламентовано адміністративну відповідальність, застосовуються до нього на загальних підставах.

До заперечень апеляційної скарги, в яких йдеться про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд ставиться критично, враховуючи наступне.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому - «Інструкція №1452/735»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 розділу Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 проведено працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу внаслідок виявлення у водія передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Водій із отриманими результатами тестування був згодний (БК 474604, часове позначення 22/11/2024, 22:59:58).

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладено у відповідному акті огляду водія на стан сп`яніння, що є невід`ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення та додається згідно опису.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є належними і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар