Номер провадження: 23-з/813/67/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В., представника

Кучеренка Г.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву представника Кучеренка Геннадія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Артеменка Ігоря Анатолійовича

у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Кучеренка Геннадія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

На вказану постанову судді, представник Кучеренко Г.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 03 липня 2025 року визначено склад суду для розгляду зазначеної вище справи: головуючого суддю Артеменка І.А.

18 вересня 2025 року засобами електронного зв`язку Кучеренко Г.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся із заявою про відвід судді Артеменка І.А., яку обґрунтовує тривалістю розгляду цієї справи суддею, зокрема, що в судовому засіданні, яке відбулося 15 вересня 2025 року оголошено перерву до 20 жовтня 2025 року, що викликає у заявника питання щодо такого тривалого інтервалу між судовими засіданнями. Окрім цього, у судових засіданнях 21 липня 2025 року, 25 серпня 2025 року та 15 вересня 2025 року суддя Артеменко І.А. неодноразово відверто висловлював свою думку щодо доказів, які містяться у справі, чим заявник вважає фактично вже надав їм повну правову оцінку, що категорично заборонено положеннями чинного законодавства та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини. На думку заявника поведінка судді Артеменка І.А. під час апеляційного перегляду цієї справи, що зафіксовано за допомогою засобів аудіофіксації судового засідання, свідчить про його зацікавленість в результатах розгляду справи, а саме за будь-якої ціни залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддя від 18 вересня 2025 для розгляду заяви Кучеренка Г.А. про відвід судді Артеменка І.А., визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Лозко Ю.П.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги, поданої ним заяви про відвід судді Артеменка І.А., а також заявив відвід судді Лозко Ю.П. від розгляду заяви про відвід судді Артеменка І.А., посилаючись на те, що питання про відвід судді

Артеменка І.А. має вирішуватися колегією суддів у складі 3-х суддів, а не суддею одноособово.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, із заявою про відкладення судового засідання не звертався, його неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Вислухавши ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява про відвід судді Артеменка І.А. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі "Надточій проти України" ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

За викладених обставин, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав при вирішенні питання щодо заявленого відводу, застосувати норми КПК України, які регламентують вирішення питання відвід у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні. До таких обставин, зокрема, належить наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, судді або присяжного.

Статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Ураховуючи, що перегляд цієї справи на стадії апеляційного розгляду здійснюється суддею Артеменко І.А. одноособово, що відповідає ч.4 ст. 294 КУпАП, тому заявлений Кучеренком Г.А. відвід судді Артеменку І.А., розглядається суддею Лозко Ю.П. одноособово, що відповідає ч.1 ст. 81 КПК України.

Посилання заявника на необхідність розгляду заяви про відвід судді

Артеменка І.А. колегією суддів у складі не менше 3-х суддів не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства, тому у задоволенні цього клопотання у судовому засіданні судом відмовлено протокольною ухвалою.

Крім цього, протокольною ухвалою суду залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про відвід судді Лозко Ю.П., з огляду на таке.

Положеннями ч. 4 ст. 81 КПК України передбачено, що якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" від 16 червня 2016 року N 223-1650/0/4-16 заявлення відводів судді, який розглядає відвід слідчому судді, а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, КПК не передбачено. Заявлення такому судді відводів можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та, діючи відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, залишати такі заяви без розгляду.

Отже, заявлення відводу судді, який розглядає відвід іншому судді та не здійснює повноваження судді у даній справі про адміністративне правопорушення, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у провадженні, нормами КУпАП та КПК України не передбачено.

Ураховуючи наведене вище, заява Кучеренка Г.А. про відвід судді Лозко Ю.П. від розгляду заяви про відвід судді Артеменка І.А., в провадженні якого перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає залишенню без розгляду.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Положеннями статей 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Пунктом 4 статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

У даному випадку оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" (N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує як презумпція неупередженості судді, слідчого і прокурора, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

На підставі викладеного, апеляційний суд зауважує, що для відведення судді з підстав упередженості необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді. Водночас, не може слугувати підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Сумніви у неупередженості судді повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі "Ilie v. Romania", заява N 26220/10).

Перевіривши заяву ОСОБА_2 про відвід судді Артеменка І.А. та матеріали справи за доводами заявника щодо наявності фактичних обставин і підстав для відводу судді, про що за твердженням останнього свідчать докази, які містяться у справі, зокрема, записи технічної фіксації судових засідань від 21 липня 2025 року, 25 серпня 2025 року та від 15 вересня 2025 року, апеляційний суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення цієї заяви, оскільки аргументи заявника не знайшли свого підтвердження, фактично зводяться до суб`єктивних суджень останнього щодо здійснення судом своїх повноважень та не свідчать про існування обставин, які б об`єктивно викликали обґрунтований сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Артеменка І.А. під час апеляційного перегляду цієї справи про адміністративне правопорушення.

Отже, апеляційним судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що суддя Артеменко І.А. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи за вказаною вище апеляційною скаргою, на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником

Кучеренком Г.А. не надано й судом під час розгляду поданої ним заяви не здобуто, а самі лише необґрунтовані припущення заявника не можуть бути прийняті у якості підстав для відводу судді.

Стосовно посилань заявника про тривалість розгляду суддею Артеменко І.А. цієї справи, апеляційний суд звертає увагу, що вичерпний перелік підстав для відводу судді чітко визначений законом, при цьому, законодавець не визначає тривалість розгляду справи, як підставу для відводу судді.

Водночас апеляційний суд зауважує про таке.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, (до прикладу, рішення від 27 червня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції")) виробив у своїй практиці кілька критеріїв, а саме: складність справи; поведінка скаржника; поведінка судових та інших державних органів; важливість предмета розгляду для заявника. Суд у своїй практиці неодноразово відзначав, що такий критерій є суб`єктивним і має трактуватись у кожному випадку, залежно він певних обставин. Таким чином, розумність строку повинна оцінюватись через призму наведених вище критеріїв на предмет можливості розгляду справи протягом більш або менш тривалого строку. Тому навіть значна тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, з урахуванням певних індивідуальних обставин. Тут слід приділити особливу увагу тому, які саме причини сприяли більш тривалому розгляду справи та пропуску строків, встановлених законодавством.

Аналіз практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" свідчить: в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" він роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Як убачається з матеріалів справи з апеляційною скаргою засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернувся 12 червня 2025 року (а.с. 136), матеріали справи з апеляційною скаргою на адресу апеляційного суду надійшли 03 липня 2025 року (а.с. 137) та цього ж дня протоколом протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 03 липня 2025 року визначено склад суду для розгляду зазначеної вище справи: головуючого суддю Артеменка І.А. (а.с. 138). Перше судове засідання у цій справі призначено на 21 липня 2025 року, в якому оголошено перерву у зв`язку із задоволенням клопотання ОСОБА_2 про витребування з Приморського районного суду м. Одеси інформації щодо розгляду справи (а.с.154). У наступному судовому засіданні, яке відбулося 25 серпня 2025 року також оголошено перерву через ненадходження від місцевого суду запитуваної інформації (а.с. 174). У зв`язку із задоволенням іншого клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів у справі, в судовому засідання, яке відбулося 15 вересня 2025 року, оголошено перерву до 20 жовтня 2025 року (а.с.190).

Отже, тривалість апеляційного перегляду цієї справи, як обґрунтування заявленого відводу є безпідставними.

З огляду на наведене, оскільки обставини, на які посилається заявник, як на підстави для відводу судді, не дають підстав для обґрунтованого сумніву у неупередженості та об`єктивності судді під час апеляційного перегляду цієї справи, апеляційний суд вважає, що заява Кучеренка Г.А. про відвід судді Артеменка І.А. є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75,76,80 КПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника Кучеренка Геннадія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Артеменка Ігоря Анатолійовича у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Кучеренка Геннадія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 23 вересня 2025 року о 11.00 год.

Суддя Ю.П. Лозко