ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., за участю адвокатів Струць Т.І., Максименко Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Струць Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2024 року о 07 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с. Соснове Лиманської ОТГ по вул. Привокзальній керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На вказану постанову адвокат Струць Т.І., діюча в інтересах ОСОБА_1 ,подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що не встановлено ознак алкогольного сп`яніння, не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, не відсторонили від керування транспортним засобом. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, додаткові пояснення, заслухавши адвокатів Струць Т.І., Максименко Ю.П., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, вважаю, що постанову суду слід залишити без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 159145 від 26.10.2024 року;

- актом прийому-передачі транспортних засобів;

- відомостями з бази даних «АРМОР»;

- фотокопією посвідчення водія ОСОБА_1 ;

- направленням на проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом подій 26.10.2024 року за участю ОСОБА_1 .

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто керує транспортними засобами, неухильно дотримуватись цього пункту.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати.

Ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п. 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 1 розділу Х «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 7 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог ст. 266 КУпАП, оскільки, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, від якого водій ОСОБА_1 відмовився.

Дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, в даній справі не оскаржувалися. Отже, твердження сторони захисту щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст. 266 КУпАП та приписами Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Той факт, що порушено безперервність відеозаписів, долучених до матеріалів справи, що, на думку захисту, тягне недопустимість доказу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме - відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

З огляду на наведене підстави для визнання відеозаписів та інших доказів у цій справі неналежними або недопустимими відсутні.

Вирішуючи клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання суд апеляційної інстанції виходить з приписів ч. 8 ст. 294 КУпАП, які визначають межі компетенції суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, а саме: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

У той же час положення ст. 278 КУпАП передбачають можливість повернення матеріалів справи на доопрацювання лише на стадії підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення під час вирішення питань: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Отже вищенаведені норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачають можливості повернення матеріалів справи на доопрацювання на стадії апеляційного розгляду, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту в цій частині слід відмовити.

Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законною, з огляду на те, що під час дії Закону України «Про правовий режим воєнного стану» працівники поліції задіяні до операції з пошуку диверсійних груп, в тому числі в містах, наближених до лінії бойових зіткнень, у тилових містах. При цьому ОСОБА_1 зупинено біля лінії бойових дій у Лиманському районі Донецької області. За вказаних обставин, дії працівників поліції щодо зупинки ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами Закону.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом подій адміністративного правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено в 1 екземплярі та роздруковано на принтері (портативному). При цьому у вказаному протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Відсторонення від керування транспортним засобом є заходом забезпечення справи про адміністративне правопорушення, який приймається поліцейським за наявності відповідних підстав. В даному провадженні транспортний засіб було фактично вилучено.

Доводи сторони захисту відносно того, що оскільки ОСОБА_1 є військовим, то до нього повинна застосовуватись процедура, передбачена ст. 266-1 КУпАП є безпідставними, адже на час вчинення протиправних дій ОСОБА_1 був водієм в розумінні КУпАП, а саме керував належним йому транспортним засобом, в той же час по процедурі, передбаченій ст. 266-1 КУпАП передбачено проходження огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які несуть службу. ОСОБА_1 зупинений працівниками поліції під час руху в цивільному порядку, а не на бойовому завданні, тож не виконував жодного бойового завдання або розпорядження.

Крім того, згідно ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

В довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України зазначено, що ОСОБА_1 в певні періоди, серед яких період з 24.10.2024 р. по 31.12.2024 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Проте з даної довідки не вбачається, що саме о 7-50 год. 26.10.2024 р. в с. Соснове Лиманської ОТГ ОСОБА_1 виконував бойове завдання.

Посилання сторони захисту щодо необхідності пом`якшення відповідальності шляхом застосування аналогії зі ст. 69 КК України в частині можливості не застосовувати до правопорушника стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції вважає не можливим застосувати в даній справі про адміністративне правопорушення виходячи із такого.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Ст. 130 КУпАП встановлено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, даний Закон передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд констатує, що правопорушення, пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, мають підвищений суспільний інтерес, та останні зміни до законодавства, як кримінального, так і у справах про адміністративні правопорушення лише посилюють відповідальність винуватих осіб, а тому, на переконання суду, підстав для звільнення особи, що вчинила адміністративне правопорушення, від стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не вбачається.

Такий вид адміністративного стягнення відповідає завданням КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Струць Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова