Справа № 587/4006/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Вортоломей І. Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Артемівським РВ УМВС в Донецькій області від 19 березня 1999 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №718839 від 08 серпня 2025 року 07 серпня 2025 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 , під час якої була присутня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході чого останній було завдано психологічного болю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №718840 від 08 серпня 2025 року 07 серпня 2025 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку із своєю дружиною ОСОБА_2 , під час якої був присутній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході чого останньому було завдано психологічного болю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Провадження з розгляду вищезазначених протоколів про адміністративні правопорушення постановою Сумського районного суду Сумської області від 23 вересня 2025 року об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер справи №587/4006/25, провадження №3/587/2420/25.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла такого висновку.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою настання фізичної або психологічної шкоди. Ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої дитини.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД №718839 від 08 серпня 2025 року та серії ВАД №718840 від 08 серпня 2025 (а.с. 1-2, 13-14), рапортами (а.с. 3, 15), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 серпня 2025 року (а.с. 4, 16), поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 5), поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 6, 18), формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 7-8, 19-20), поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 17), оптичним диском з відеозаписом вчиненого правопорушення (а.с. 9, 21).
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Ураховуючи, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також відсутність в матеріалах справи достатніх доказів, які б свідчили про те, що він систематично вчиняє домашнє насильство, суд не вбачає достатніх підстав для застосування положення ст. 39-1 КУпАП про проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП суддя враховує характер вчиненого правопорушення, ту обставину, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, дані про особу правопорушника та вважає, що у цьому випадку відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, а також вимоги ст. 36 КУпАП, якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених та до правопорушника необхідно застосувати стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, визначеноїч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, ч. 2 ст. 173-2, ст. 283 КУпАП, суддя
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя І. Г. Вортоломей