Справа № 308/9792/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши адміністративні матеріали Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП суду не відомий, про притягнення її до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03.07.2025 року близько 20 год. 50 хв. на дитячому майданчику за адресою м. Ужгород, вул. Другетів 112, малолітній ОСОБА_2 , 2017 року народження, маючи в руках предмет схожий на ніж вдарив малолітнього ОСОБА_3 , 2016 року народження, не завдавши при цьому сильних тілесних ушкоджень. Під час цього гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала покладені на неї батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена.

При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 , не з`явилася в судове засідання, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, розгляд справи здійснено у її відсутності на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Факт скоєння правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №573565 від 03.07.2025 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 від 03.07.2025 року, письмовими пояснення гр. ОСОБА_4 від 03.07.2025 року, електронним рапортом з єдиного обліку №221313 від 03.07.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що діяння вчинене гр. ОСОБА_1 містить склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином суд враховує характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, обставини справи, бере до уваги той факт, що діяння, вчинене гр. ОСОБА_1 містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, але внаслідок конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, її дії не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам чи правам та свободам інших осіб,тому вважає, що гр. ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись відносно неї усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 283, 284, ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП суду не відомий, визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись відносно неї усним зауваженням та закрити провадження у даній справі.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова