Справа № 944/3456/25
Провадження №3/944/2053/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Білецька М.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактчино проживає адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.172-15 КпАП України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи командиром навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_2 (на момент вчинення правопорушення) та матеріально-відповідальною особою, у порушенні вимог ст.ст.11,16 Статутувнутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3 пунктів 1.1, 1.5 та 6 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закону), пункту 3.1.9 Полорження про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, вчинив недбале ставлення до військової служби у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 здійснив втрату військового майна військової частини НОМЕР_3 , а саме: виріб «Либідь К-2РБ» у спеціальному виконанні за специфікацією (ТУ У23.3-7:2016)3 №09634 на суму 45882,24 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

ОСОБА_1 , будучи командиром навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_2 (на момент вчинення правопорушення) та матеріально-відповідальною особою, у порушенні вимог ст.ст.11,16 Статутувнутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3 пунктів 1.1, 1.5 та 6 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закону), пункту 3.1.9 Полорження про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, вчинив недбале ставлення до військової служби у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 здійснив втрату військового майна військової частини НОМЕР_3 , а саме: виріб «Либідь К-2РБ» у спеціальному виконанні за специфікацією (ТУ У26.3-7:2016)3 №09663 на суму 45882,24 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

ОСОБА_1 , будучи командиром навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_2 (на момент вчинення правопорушення) та матеріально-відповідальною особою, у порушенні вимог ст.ст.11,16 Статутувнутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3 пунктів 1.1, 1.5 та 6 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закону), пункту 3.1.9 Полорження про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, вчинив недбале ставлення до військової служби у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 здійснив втрату військового майна військової частини НОМЕР_3 , а саме: виріб «Либідь К-2РБ» у спеціальному виконанні за специфікацією (ТУ У26.3-7:2016)3 №09616 на суму 45882,24 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

ОСОБА_1 , будучи командиром навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_2 (на момент вчинення правопорушення) та матеріально-відповідальною особою, у порушенні вимог ст.ст.11,16 Статутувнутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3 пунктів 1.1, 1.5 та 6 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закону), пункту 3.1.9 Полорження про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, вчинив недбале ставлення до військової служби у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 здійснив втрату військового майна військової частини НОМЕР_3 , а саме: виріб «Либідь К-2РБ» у спеціальному виконанні за специфікацією (ТУ У26.3-7:2016)3 №09601 на суму 45882,24 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

ОСОБА_1 , будучи командиром навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_2 (на момент вчинення правопорушення) та матеріально-відповідальною особою, у порушенні вимог ст.ст.11,16 Статутувнутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3 пунктів 1.1, 1.5 та 6 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закону), пункту 3.1.9 Полорження про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, вчинив недбале ставлення до військової служби у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 здійснив втрату військового майна військової частини НОМЕР_3 , а саме: виріб «Либідь К-2РБ» у спеціальному виконанні за специфікацією (ТУ У26.3-7:2016)3 №09696 на суму 45882,24 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

ОСОБА_1 , будучи командиром навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_2 (на момент вчинення правопорушення) та матеріально-відповідальною особою, у порушенні вимог ст.ст.11,16 Статутувнутрішньої служби Збройних Сил України та ст.3 пунктів 1.1, 1.5 та 6 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закону), пункту 3.1.9 Полорження про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оброни України №300 від 16.07.1997 в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану, вчинив недбале ставлення до військової служби у період з 01.11.2024 по 20.11.2024 здійснив втрату військового майна військової частини НОМЕР_3 , а саме: виріб «Либідь К-2РБ» у спеціальному виконанні за специфікацією (ТУ У26.3-7:2016)3 №09631 на суму 45882,24 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

18.08.2025 ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, в яких вину у вчиненні правопорушень заперечує та зазначає, що письмові зобов`язання про взяття повної матеріальної відповідальності не складав, військове майно не втрачав та не завдавав збитків військовій частині НОМЕР_3 . В поясненнях зазначає, що з початку повномасштабного вторгнення ворога на територію України, ОСОБА_1 не знаходився в місці розташування військової частини НОМЕР_3 , а приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України за що був нагороджений орденом «ЗА МУЖНІСТЬ» ІІІ ступеня. Зважаючи на той факт, що майно, яке на думку прокурора було передано ОСОБА_1 під звіт, перебувало на балансі військової частини НОМЕР_3 з місцем розташування АДРЕСА_1 , а сам ОСОБА_1 проходив військову службу в гарячих точках на сході України, а також періодично перебував у відрядженнях за межами розташування в/ч НОМЕР_3 і не знаходився поряд з переданим майном, тож не мав можливості контролювати рух майна, а тому не може бути визнаний винним у втраті майна.

Зазначає, що орієнтовно в квітні 2024 року виявив відсутність шести радіостанції виріб «ЛибідьК-2 РБ» та самостійно спробував їх знайти, однак встановити причину їх відсутності та фактичне місцезнаходження бажаного результату не дали. 27.04.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_3 №1064-АД було здійснено здачу ОСОБА_1 та прийом ОСОБА_2 посади командира 2 роти навчально-бойового батальйону озброєння та техніки. Здійснюючи прийом-передачу справ та посад, він пояснив ОСОБА_2 , що дані радіостанції відсутні та потрібно знайти акти та наряди на передачу техніки на завод та в інші військові частини, для подальшого їх зняття з обліку. Щоб не робити затримок в прийомі-передачі посади вони домовились з ОСОБА_2 про підписання документів про передачу даних (фактично відсутніх) радіостанцій із подальшим наданням копій актів технічного стану в бухгалтерію та службу зв`язку для їх знаття з обліку. В подальшому надійшов наказ на переведення ст.лейтенанта ОСОБА_3 у іншу частину, а тому передавав посаду ст. лейтенанту ОСОБА_4 , проте щоб не підставляти ОСОБА_2 , він за актом №105 від 01.11.2024 отримав від останнього 6 комплектів радіостанцій, хоча такі фактично були відсутні.

Також звертає увагу, що 14.11.2024 звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_3 в якому просив провести службове розслідування по факту передачі ОВТ разом з радіостанціями «Либідь К-2РБ» на завод з метою проведення ремонту. Командиром військової частини НОМЕР_3 було ініційовано проведення службового розслідування за результатом якого складено Акт від 10.12.2024 службового розслідування за фактом передачі ОВТ разом з радіостанціями «Либідь К-2РБ», яких не вказано в актах технічного стану танків. Згідно акту службового розслідування від 10.12.2024 встановлено, що в накладних №85 від 10.12.2019 та №83 від 15.05.2020 матеріально відповідальна особа ОСОБА_1 отримав майно, однак згідно зазначеного переліку виробів «Либідь К-2РБ» чотири номери співпадають з номерами, зазначеними в протоколах про адміністративні правопорушення. Однак накладну №85 від 10.12.2019 та накладну №83 від 15.05.2020 він не підписував. Навпроти його прізвища стоїть підпис, який не належить йому.

В подальшому стало відомо, що в період його відрядження, військове майно (танки) відправлялись на заводи для проведення ремонту, при цьому військова частина оформляла наряд на відправку майна від імені ОСОБА_1 , що є грубим порушенням облікової політики.

Крім цього вважає, що на момент розгляду справи закінчились строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, просить закрити провадження у даній справі.

В судовому засіданні, яке відбулось 16.09.2025 ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень не визнав, просив провадження у справах закрити.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Богатиренко О.В., просила закрити провадження у справі з мотивів, наведених у письмових поясненнях.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 КпАП України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вказана норма є бланкетною, а відтак під час провадження у справі з`ясовується, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно п.п.1,5 ч.1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій, а також у випадку якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно п.3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 N 300, усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності, а також здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

Як вбачається з матеріалів справи та учасниками судового розгляду не оспорюється, ОСОБА_1 перебував на посаді командира навчальної танкової роти військової частини НОМЕР_3 з 07.06.2024 року по 23.11.2024.

Згідно Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 та капітаном ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому військовою частиною НОМЕР_3 матеріальних цінностей і у зв`язку із викладеним зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому на зберігання або з іншою метою матеріальних та грошових цінностей частини і вжити заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти Адміністрацію частини про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних та грошових цінностей. У випадку незабезпечення з вини ОСОБА_1 збереження ввірених йому матеріальних та грошових цінностей, визначення розмірів збитків, завданих частині, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до Акту №105 від 01.11.2024 встановлено, що 01.11.2024 старший лейтенат ОСОБА_2 передав майору ОСОБА_1 шість радіостанцій (виріб) «Либідь К-2РБ», які останній прийняв, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувалось.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що прийняв по акту зазначені радіостанції, завідомо знаючи, що такі відсутні, щоб не підставляти ОСОБА_2 та не затримувати передачу посади.

Згідно рапорту від 14.11.2024 командира навчальної танкової роти ОСОБА_6 , останній просить провести службове розслідування по факту нестачі майна. Також в рапорті зазначає, що радіостанції типу «Либідь К-2РБ», були встановлені на танках типу Т-64. В свою чергу танки Т62 в період з 26.02.2024 по 03.08.2024 передавались на заводи з метою порведення ремонту. Під час передачі техніки були і передані радіостанції виріб «Либідь К-2РБ», які були встановлені на об`єкті та рахуються на окремому обліку. Під час передачі танків, в актах технічного стану радіостанції не вказані.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.11.2024 встановлено, що радіостанції типу виріб «Либідь К-2РБ» в кількості 8-ми штук були встановлені на танках, з серійними номерами №503,504,507,514,521,522,523 та на танку Т-72, проте рахувались на окремому обліку, так як він не зробив акти закладення в комплект танка. Протягом вказаного періоду здійснювалась передача танків в інші військові частини та на заводи для проведення ремонту. В ході передачі танків в актах технічного стану дані вироби (радіостанції) не вказувались. 4-и радіостанції буди демонтовані, інша технічка була передана з радіостанціями. Фізично радіостанції відсутні 6 штук, передано 3 штуки.

16.12.2024 командиром військової частини НОМЕР_3 затверджено акт щорічної господарської перевірки (інвентаризації) військово-технічного майна служби зв`язку військової частини НОМЕР_3 , в якому зазначено, що у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 відсутнє майно, яке він отримував згідно накладних № 85 від 10.12.2019 та №83 від 15.05.2020.

Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України, підтверджується також протоколами про адміністративне правопорушення №80 від 27 червня 2025 року; №81 від 27 червня 2025 року; №82 від 27 червня 2025 року, №83 від 27 червня 2025 року, №84 від 27 червня 2025 року, №85 від 27 червня 2025 року, наказом №3536АД від 21.11.2024 «Про призначення службового розслідування за фактом передачі ОВТ разом з радіостанціями «Либідь К-2РБ», яких не вказано в актах технічного стану танків, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №1276-ОД від 11.12.2024 «Про результати службового розслідування за фактом передачі ОВТ разом з радіостанціями «Либідь К-2РБ», яких не вказано в актах технічного стану танків, Актом службового розслідування за фактом передачі ОВТ разом з радіостанціями «Либідь К-2РБ», яких не вказано в актах технічного стану танків, який ОСОБА_1 не оскаржувався, рапортом командира навчальної танкової роти ОСОБА_1 , актами щорічної господарської перевірки (інвентаризації) військово-технічного майна службового зв`язку військової частини НОМЕР_3 , актом приймання-передачі №13/2/23 від 22.10.2023, актами технічного стану військового майна, відомостями про визначення вартості виробу «Либідь К-2РБ», договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №802-ОД від 02.06.2024 «Про результати службового розслідування за фактом правдивості відображення інвентаризаційною комісією інформації, щодо фактичної наявності майна (та втраченого майна) під час інвентаризації за 2022-2024 роки, постановою про закриття кримінального провадження від 26.06.2025, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Згідно ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців зокрема обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відтак обов`язок збереження військовослужбовцем ввіреного військового майна передбачений прямою нормою закону та об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 неналежно виконував свої службові обов`язки, оскільки під час передачі ввіреного йому майна (танків), не зробив акти закладення в комплект танків виріб «Либідь К-2РБ» (радіостанцій), які в подальшому були передані до інших військових частин та на ремонтні заводи, без актів передачі таких, що потягло за собою втрату ввіреного йому майна, а саме шести виробів «Либідь К-2РБ» (радіостанцій), вартістю 45 882, 24 грн. кожен.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби, яке виразилось у втраті військового майна військової частини НОМЕР_3 в умовах воєнного стану, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Суд не приймає до уваги клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до абз.11 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 26 червня 2025 року старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Львові кримінальне провадження №0000039 від 30.01.2025 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки в ході досудового розслідування не встановлено матеріальних збитків, які в двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім цього, суддя звертає увагу, що ОСОБА_1 ставиться у провину втрата військового майна військової частини НОМЕР_3 саме у період з 01.11.2024 по 20.11.2024, відтак покликання на перебування в зоні бойових дій та на навчаннях за кордоном не можуть бути прийняті судом до уваги.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 КпАП України.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, особу винного, який до адміністративної відповідальності не притягався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.7 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 гривень. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КпАП України, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою КМ України.

Суддя М.О. Білецька