Справа № 203/6778/25
Провадження № 3/0203/2195/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

24.09.2025 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Смольняков О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.51 КУпАП,

встановив:

До Центрального районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 725485 від 11.09.2025 року, за яким 07.09.2025 року о 16 год 40 хв вул. Пастера 10 гр. ОСОБА_1 таємно заволодів з полиці магазину товарами а саме: «Окуляри сонцезахисні» «Портативна колонка» «Серветки вологі», «Рюкзак міський з usb портом» всього по одному предмету вартістю 847 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст. ст.245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно до чинного законодавства представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по сутті.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі серед іншого повинні бути зазначені інші відомості необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Одночасно, як вбачається з протоколу, матеріали справи не містять відеозаписів з магазину, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 вчинив дрібну крадіжку. Одночасно матеріали справи не містять копії документа, по якому при порівнянні можна було б встановити, що особа відносно якої складено протокол, саме ОСОБА_1

Одночасно, як вбачається, з протоколу, особа була встановлена згідно з інтегрованою інформаційно-пошуковою системою національної поліції «Армор».

Разом з тим, суд зазначає, що внутрішня система поліції, має призначення для інформаційно-аналітичного та організаційно-технологічного забезпечення службової діяльності структурних підрозділів поліції, та ніяким чином не замінює обов`язку особи, яка складає протокол, встановити у передбачений законом спосіб особу, щодо якої складається протокол.

У статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус вказано на те, що документи, які посвідчують особу, залежно від їх функціонального призначення поділяються на два види: документи, що посвідчують особу й підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу й підтверджують її спеціальний статус.

За змістом ст.252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про прізвище, ім`я, по батькові осіб які є свідками, особи яка складала протокол, та відповідно і особи відносно якої складено протокол.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), «Отцюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany)), «Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), «Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria) та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості за відсутності наявних у матеріалах справи доказів, прийняти інше процесуальне рішення окрім повернення справи для належного оформлення до органу, який склав протокол.

Керуючись ст.256, 278,283 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 51 КУпАП повернути до УПП в Дніпропетровській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Смольняков