23.09.2025 Провадження по справі № 3/940/552/25 Справа № 940/1498/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2025 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №402078 від 25.07.2025 вбачається, що 25.07.2025 о 10 годині 50 хвилин в м. Тетієві по вул. Центральна, 68 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, розпочав рух, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1, 2.3.б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що дійсно 25.07.2025 в першій половині дня рухався на автомобілі ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Тетієві по вул. Центральна і біля школи приблизно за сто метрів до перехрестя зупинився праворуч дороги, щоб забрати двох пасажирів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що і зробив. Після цього, переконавшись у дзеркало заднього виду, що позаду немає перешкод, оскільки автомобіль позаду був на достатній відстані, почав рух в тому ж напрямку і, наблизившись до перехрестя, увімкнув лівий покажчик повороту та зайняв ліву смугу для здійснення повороту ліворуч. Як тільки ОСОБА_1 почав здійснювати поворот ліворуч, відразу відчув удар в ліву передню частину керованого ним автомобіля, внаслідок чого його почало відносити з дороги, він вивернув руля праворуч та в подальшому зупинився за перехрестям праворуч по ходу його руху. Просив провадження у справі закрити, оскільки винуватим себе не вважає.

Захисник особи, яка притягається до відповідальності підтримала позицію ОСОБА_1 та заявила низку клопотань, зокрема про приєднання доказів, про витребування відеозаписів з боді-камер поліцейських, про допит свідків, у тому числі поліцейських, які складали адміністративний матеріал, що судом були задоволені з огляду на відмінність позицій учасників провадження та відсутність відеозапису самого ДТП. Крім того, заявила клопотання про закриття провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив притягнути водія ОСОБА_1 до відповідальності та пояснив, що 25.07.2025 в першій половині дня він рухався на автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , м. Тетієві по головній дорозі по вул. Центральна в напрямку центра. Неподалік перехрестя він побачив інший автомобіль, що рухався попереду, який зупинився праворуч, щоб забрати пасажирів, а ОСОБА_4 на своєму автомобілі поїхав вперед. Однак, безпосередньо під`їхавши до перехрестя автомобіль, який раніше зупинився, щоб забрати пасажирів, несподівано наздогнав автомобіль потерпілого ОСОБА_4 з правої сторони, випередив його і намагаючись повернути ліворуч підрізав, внаслідок чого автомобіль потерпілого ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження з правої передньої сторони, а інший автомобіль винуватця ДТП ОСОБА_1 отримав ушкодження з лівої передньої сторони. Крім того, ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що ніяких покажчиків поворотів на автомобілі ОСОБА_1 не бачив і не міг уникнути зіткнення, оскільки саме в його автомобіль в`їхав інший, спочатку обігнавши з правої сторони, не інакше.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , який перебував в автомобілі ОСОБА_1 під час ДТП, та пояснив, що їхній автомобіль наблизився до перехрестя і почав повертати ліворуч, коли в них частково на зустрічній смузі в`їхав інший автомобіль, який їхав позаду них.

Допитаний свідок ОСОБА_3 , який також перебував в автомобілі ОСОБА_1 під час ДТП надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні як свідок поліцейський ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 25.07.2025 року здійснював виїзд у складі екіпажу разом з поліцейською ОСОБА_6 на місце ДТП у м. Тетієві по вул. Центральній та складав матеріали виходячи з характеру пошкоджень транспортних засобів та пояснень, які надавали учасники. Вирішальним для нього було те, що ОСОБА_1 зупинявся перед перехрестям забрати пасажирів, а відтак не повинен був розпочати рух, не переконавшись, що для автомобіля позаду це не створить аварійну ситуацію. Якби ОСОБА_1 зайняв відповідну полосу та увімкнув поворот, то оцінка ситуації поліцейським була б інакшою. Також поліцейський підтвердив, що потерпілий ОСОБА_4 на місці події вказував, що його автомобіль перебував позаду автомобіля ОСОБА_1 та що ОСОБА_4 визнавав, що бачив увімкнений покажчик лівого повороту на автомобілі ОСОБА_1 перед зіткненням. Переглянувши в судовому засіданні відеозапис з боді-камер, поліцейський ОСОБА_5 вказав, що на даний час вважає ситуацію двоякою.

Допитана у судовому засіданні як свідок поліцейська ОСОБА_6 пояснила, що дійсно 25.07.2025 року здійснювала виїзд у складі екіпажу разом з поліцейським ОСОБА_5 на місце ДТП у м. Тетієві по вул. Центральній і спочатку думала, що буде обоюдна вина обох водіїв, але коли з`ясувалось, що водій ОСОБА_1 перед перехрестям на якійсь відстані зупинявся забрати пасажирів, то її думка змінилась, оскільки ОСОБА_1 був зобов`язаний перед початком руху переконатись, що він не створить перешкод для автомобіля, що рухався позаду. Також підтвердила, що ОСОБА_4 на місці ДТП визнавав, що бачив увімкнений покажчик лівого повороту на автомобілі ОСОБА_1 перед зіткненням. Переглянувши в судовому засіданні відеозапис з боді-камер, поліцейська ОСОБА_6 сказала, що на той час оцінила ситуацію разом з колегою, виходячи зі слів учасників та характеру ушкоджень, а на даний час покладається на розсуд суду.

Згідно пунктів 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Дослідивши матеріали справ, переглянувши відеозаписи з боді-камер поліцейських, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_4 свідків, у тому числі поліцейських, які складали адміністративні матеріали, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з огляду на таке.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 наполягав, що не бачив перед ДТП ніякого увімкненого покажчика лівого повороту на автомобілі ОСОБА_1 , а відтак і не повинен був реагувати на зміну обстановки руху. Водночас, згідно відеозапису з бодікамери поліцейського (диск 1, часова мітка 0:10:30) ОСОБА_4 в ході спілкування з поліцейськими визнає, що його автомобіль рухався позаду, він бачив увімкнений сигнал повороту, але йому нікуди було діватись.

Крім того, суд визнає недопустимо-натуралізованою версію ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 начебто за декілька метрів до перехрестя зупинився, а ОСОБА_4 його обігнав. Потім забравши двох пасажирів, ОСОБА_1 встиг наздогнати авто ОСОБА_4 до того, як ОСОБА_4 доїде до перехрестя, та ще й з правої сторони. Крім того, ОСОБА_1 до початку перехрестя встигнув обігнати автомобіль ОСОБА_4 і лише потім різко підрізати, намагаючись повернути ліворуч. Така версія навіть для будь-якого стороннього спостерігача видається неймовірною, оскільки у такому випадку потерпілий ОСОБА_4 щонайменше ніяк не міг би побачити увімкнений на автомобілі ОСОБА_1 лівий покажчик повороту, ні передній, ні задній.

Натомість, суд констатує, що більш вірогідною, зрозумілою та очевидною є версія водія ОСОБА_1 про те, що він дійсно забирав пасажирів, після чого почав рух, проїхав якусь відстань, планував повернути ліворуч, увімкнув лівий поворот і почав повертати, і в цей час у нього ззаду в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_4 .

При цьому, суд наголошує, що не має жодних намірів встановлювати, чи є в діях ОСОБА_4 склад правопорушення, оскільки предметом розгляду є саме протокол, складений щодо водія ОСОБА_1 , однак сумніви щодо дійсної картини та обставин ДТП, що виникли в ході розгляду цієї справи, суд проігнорувати не може.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу і про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, особливо у випадках, коли особа заперечує свою винуватість, судовий процес вочевидь також має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає не лише штраф, а також можливе позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно останнього необхідно закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 124, 245, 247, 251, 252, 254, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В.Мандзюк