Справа № 951/520/25
Провадження №3/951/282/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із СПД №1 (смт Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.07.2025 о 10 год. 32 хв. в селищі Козова Тернопільського району по

вул. Михайла Грушевського керував мопедом «SUZUKI ADDRESS 50», н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для перевірки поліцейськими документів у ОСОБА_1 стало те, що він керував транспортним засобом, а саме мопедом, без шолома. Після перевірки документів у водія встановлено, що він мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 02.09.2025 на 10:00 год., на 19.09.2025 на 15.30 год., не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою під час розгляду, справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .

Разом з тим, у судове засідання 02.09.2025 прибув захисник адвокат Бойко П.В. та після дослідження усіх доказів у судовому засіданні, подав клопотання про відкладення судового розгляду у зв?язку з необхідністю додаткового ознайомлення з матеріалами справи та підготовки до участі у справі. Суд задовільнив вказане клопотання захисника та відклав судовий розгляд на 15.30 год. 19.09.2025, про що повідомив ОСОБА_1 та захисника адвоката Бойка П.В. У судове засідання, призначене на 15.30 год. 19.09.2025, прибув захисник адвокат Бойко П.В. Також, 19.09.2025 захисник адвокат Бойко П.В. подав клопотання про відкладення судового розгляду, пославшись на участь в інших заходах. Суд вважає вказану причину неявки ОСОБА_2 неповажною, оскільки час судового засідання попередньо узгоджувався із ОСОБА_2 , тому відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання. Разом з тим, захисник адвокат Бойко П.В. прибув у судове засідання 19.09.2025, а тому судове засідання проводиться за участі захисника адвоката Бойка П.В.

Водночас, 19.09.2025 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до тексту яких ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП. ОСОБА_1 мотивував свою позицію тим, що він Правил дорожнього руху не порушував. Дії працівників поліції вважає неправомірними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відображає дійсних обставин справи, складений із суттєвим порушенням вимог чинного законодавства щодо його змісту та процедури складення, а тому є незаконним. Вказує, що працівники поліції неналежним чином ознайомили його з його правами, розгляд справи відбувся з порушенням ст.279 КУпАП. Зазначає, що він не керував транспортним засобом за описаних обставин, тобто не виконував функцій водія, а тому на нього у даному разі не поширювалися вимог п.2.5. Правил дорожнього руху. Посилається на те, що як вбачається з відеоматеріалів у нього - ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння. Вказує, що він відмовився від проходження тесту на визначення стану сп`яніння у зв`язку із тим, що поспішав на похорон та був втомленим після робочої зміни. Також зазначає, що саме скутер не є тим транспортним засобом, на водіїв якого поширюються вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху. Вказує на те, що працівники поліції при складанні протоколу не дотримались вимог ст.268 КУпАП, не вручили йому копію протоколу та не оголосили його зміст. Звертає увагу на різний час таймера, що відображається при відтворенні відеофайлів із долученими до матеріалів відеозаписами працівниками поліції: відеозапис із реєстратора службового автомобіля працівників поліції та відеозапису з нагрудної камери поліцейського. До письмових пояснень долучив копію свідоцтва про смерть особи (серія НОМЕР_2 від 29.07.2025, на похорон якої, як зазначено у письмових поясненнях, поспішав ОСОБА_1 за описаних обставин, графік чергувань працівників станції Березовиця О.на липень 2025 року, графік чергувань працівників станції Козова на ІІ квартал вересня 2025 року, а також фотографію особи чоловічої статі, яка сидить на двоколісному транспортному засобі. Аналогічні твердження щодо закриття справи висунув у судовому засіданні 02.09.2025 та 19.09.2025 під час розгляду справи захисник адвокат Бойко П.В.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою зокрема, серед іншого, передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причини та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП)

Відповідно до ч. 1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (у редакції, чинній на час складання спірного протоколу про адміністративне правопорушення, далі Інструкція № 1395), у разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності); у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння); у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 24.07.2025 о 10 год. 32 хв. керував мопедом «SUZUKI ADDRESS 50», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції в селищі Козова Тернопільського району по вул. Михайла Грушевського. Надалі в ході спілкування з водієм працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що дало їм підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння.

На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 відмовився. На пропозицію пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я також відмовився.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 доводиться даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 400973 від 24.07.2025. Загалом протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог статей 254 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання вказаного протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доданими до протоколу доказами;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому вказано, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.07.2025 о 10 год. 40 хв., з якого вбачається те, що ОСОБА_1 було направлено на огляд у КНП «Козівська ЦРЛ КСР» у зв`язку з виявленими працівниками поліції у водія ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- диску з відеозаписами, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5301178, відповідно до якої, 24.07.2025 водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом вчинення адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, і яка надалі оскаржена, в частині обґрунтування працівниками поліції підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння;

- рапортом поліцейського з РПП СПД №1 (смт Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області;

- довідкою, виданою СПД №1 (смт. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія та протягом року до адміністративної відповідальності за порушення вимог статті 130 КУпАП не притягався.

Відповідно до п. 2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

При цьому відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням вимогп.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було повідомлено водія. Норми Правил дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння, і жодних винятків для цього (втома, брак часу, небажання водія) Правила дорожнього руху не містять.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.

Зважаючи на викладене, суд не бере до уваги як поважну причину відмови від огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння його зайнятість у зв`язку з похороном, а також втому після робочої зміни за місцем роботи, на чому наполягав захисник адвокат Бойко П.В.

Поліцейським була надана можливість ОСОБА_1 довести відсутність стану алкогольного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду як на місці, так і в лікарні, проте ОСОБА_1 від таких пропозицій відмовився, про що свідчить його поведінка на відео, чим відповідно і вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Суд критично оцінює доводи захисника адвоката Бойка П.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за описаних обставин, тобто не виконував функцій водія, а тому на нього у даному разі не поширювалися вимог п.2.5 та 2.9 (а) Правил дорожнього руху. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи відеозаписом з відеореєстратора (назва відеофайла «Відео WhatsApp, дата_ 2025-08-06 о 09.45.51_1de78aa4»), та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (хронометраж запису 24.07.2025 10:34:27 год., назва відеофайла «export-q3wzo»), де зафіксовано, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського про причини, чому він їхав без мотошолома, відповідає: «Мотошолом в мене є, он поставив, бо спішу на похорон». Також на відео не зафіксовано присутність біля скутера інших осіб, які б могли ним керувати. Загалом відеозаписи доводить безсумнівно та об`єктивно той факт, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, відеозаписи містять не лише процесуальну послідовність учинюваних процесуальних дій (складання протоколу, огляд на стан сп`яніння), а й факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Досліджені в судовому засіданні відеозаписи дають можливість повно відтворити події та встановити обставини, що підлягають доказуванню за ч. 1ст. 130 КУпАП. Ці відеозаписи за своїм змістом цілком узгоджуються з письмовими доказами у справі, про які згадано вище

Вказане свідчить про те, що матеріалами справи спростовується доводи сторони захисту щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим сторона захисту обґрунтовує підставність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Безпідставними є твердження захисника адвоката Бойка П.В., надані ним усно у судовому засіданні 19.09.2025, про відсутність зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписі чітко відображено, що працівниками поліції такі ознаки були йому чітко названі, а невідображення на відеозаписі таких ознак як запах алкоголю з ротової порожнини, чи почервоніння обличчя зумовлено специфікою таких ознак, які об`єктивно складно зафіксувати за допомогою саме відеотехніки або ж взагалі неможливо це зробити. Щодо наявності (відсутності) у водія зовнішніх ознак сп`яніння, як на те вказує захисник адвокат Бойко П.В., то вони можуть бути спростовані лише в один спосіб проходженням водієм на вимогу поліцейського відповідного огляду у встановленому законом порядку. При цьому, висловлення підозри щодо знаходження водія у стані сп`яніння з перерахуванням таких ознак положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 відносить виключно до компетенції працівника поліції. Наявність чи відсутність обґрунтованості висловленої поліцейськими підозри спростовуються водієм виключно у встановлений законом спосіб.

Також не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що скутер не є тим транспортним засобом, на водіїв якого поширюються вимоги ст.2.5. та 2.9. (а) Правил дорожнього руху, та за керування яким в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмова особи, яка керує скутером, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП. Так, згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. Скутер, так само як і мопед - засіб, який приводиться в рух мускульною силою та двигуном. У даній конкретній справі ОСОБА_1 використовував скутер як транспортний засіб для пересування за допомогою двигуна, що підтверджується відеозаписом, двигун скутера був заведений. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ККС ВС у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018. Скутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом. Надаючи оцінку доводам захисника про неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення типу транспортного засобу «SUZUKI ADDRESS 50», н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 за описаних обставин, що, на думку захисника, є підставою для закриття провадження у справі, суд звертає увагу на таке.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна.

Відповідно до п. 1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Скутер можливо прирівняти до мопед за наявності у нього двигуна відповідного об`єму.

Згідно з п 2.13 Правил дорожнього руху транспортні засоби належать до таких категорій А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. З порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Суд враховує також відсутність визначення «скутер» у Правилах дорожнього руху. Відтак суд вважає, що скутер марки «SUZUKI ADDRESS 50» прирівнюється за технічними характеристиками до типу транспортного засобу «мопед» В будь-якому разі він згідно з Правилами дорожнього руху є транспортним засобом.

Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них. Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. В іншому разі транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018.

Як було наведено вище, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд резюмує, що скутер, мопед є транспортним засобом, а особа, яка ним керує, є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 як водій керував транспортним засобом, та у ситуації, що розглядається, був учасником дорожнього руху, тому повинен був дотримуватись вимог Правил дорожнього руху. Доводи захисника про те, що транспортний засіб, який захисник вказує як скутер, у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно, на його думку, зазначено як мопед, суд не бере до уваги, оскільки захисником не обґрунтовано, яким чином зазначення цих відомостей спростовує факт порушення ОСОБА_1 як водієм вказаного транспортного засобу за описаних обставин Правил дорожнього руху. Доказів того, що «SUZUKI ADDRESS 50» є транспортним засобом іншого типу, аніж зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, стороною захисту надано не було. Зокрема, стороною захисту не надано свідоцтва про реєстрацію згаданого транспортного засобу «SUZUKI ADDRESS 50», н.з. НОМЕР_1 або ж інших доказів з метою спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо типу цього транспортного засобу.

Суд вважає що різниця у дві хвилини у часі, вказаному на таймері, що відображається при відтворенні відеофайлів із долученими до матеріалів відеозаписами працівниками поліції: відеозапис із реєстратора службового автомобіля працівників поліції (назва файлу «Відео WhatsApp, дата_ 2025-08-06 о 09.45.51_1de78aa4») та відеозапису з нагрудної камери поліцейського (назва файлу «export-q3wzo»), загалом не спростовує обставин, встановлених при розгляді справи на підставі аналізу доказів, зокрема й самих вказаних відеозаписів, які надають цілісне уявлення щодо фактів та обставин, що підлягають доказуванню. Така розбіжність у часі не є істотним порушенням процедури огляду на стан сп`яніння, а також не свідчить про недостовірність доказів, як на це вказує захисник - адвокат Бойко П.В., тому відхиляє ці доводи.

Вирішуючи заяву захисника про незаконність винесення щодо ОСОБА_1 постанови серії ЕНА №5301178 від 24.07.2025 за ч.5 ст.121 КУпАП, суд зазначає, що в межах цієї справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП суд не перевіряє законність її винесення, натомість в даному провадженні суд перевіряє правомірність дій поліцейського лише в межах проведення нею огляду на стан сп`яніння.

Надаючи оцінку дотримання працівниками поліції вимог ст.268 КУпАП в частині невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , котрий зі своєї ініціативи залишив місце, де складався протокол про адміністративне правопорушення, та, не дочекавшись його складення, не отримав його копію, не заслухав його зміст, суд зазначає таке. З відеозаписів чітко видно, що ОСОБА_1 самостійно не бажав бути присутнім при такому складанні та покинув місце зупинки транспортного засобу, тим самим відмовився реалізувати свої права, передбачені статтею 268 КУпАП. Разом з тим, вказані права йому були роз`яснені працівником поліції, а також йому було роз`яснено, що буде проводитися складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, та запропоновано ознайомитися із доказами (хронометраж запису 24.07.2025 10 год. 37 хв. 10.год. 39 хв., назва відеофайла «export-q3wzo»)

Водночас, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст.268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення та користуватися правовою допомогою адвоката, була забезпечена ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Бойку П.В. під час розгляду справи судом. Відтак ОСОБА_1 та його захисник мали можливість брати участь у розгляді справи в суді, де їм було забезпечено можливість роз`яснення їхніх прав та обов`язків відповідно до вимог КУпАП, ОСОБА_1 та захисник адвокат Бойко П.В. скористалися правом на заявлення клопотань, надання додаткових матеріалів, в ході розгляду була забезпечена можливість надання пояснень, ОСОБА_1 , скористався своїм правом на захист, залучивши захисника, тому відсутні підстави для висновку про визнання доказів недопустимими у зв`язку із порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За наведеного суд дійшов висновку, що суттєвих порушень процедури огляду водія, якою було зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час розгляду справи не встановлено.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 належним чином було роз`яснено підстави та процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі відмови водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд також дослідив надані ОСОБА_1 разом із поясненнями письмові докази: свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 29.07.2025, а також графік чергувань працівників станції Березовиця О. на липень 2025 року, а також графік чергувань працівників станції Козова на ІІ квартал вересня 2025 року.

Суд не ставить під сумнів достовірність наведених у них фактів. Проте вказані докази суд вважає неналежними, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування у цій справі, а захисник адвокат Бойко П.В. та ОСОБА_1 не обґрунтували їх належність для підтвердження своїх заперечень. Суд не вважає, що вони містять дані щодо поважності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, долучені до письмових пояснень від 19.09.2025 фотографії особи чоловічої стат, котра сидить на двоколісному транспортному засобі, не спростовують та не доводять фактів та обставин, котрі є предметом доказування у цій справі.

Відтак вказані докази, долучені до письмових пояснень ОСОБА_1 не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В письмових запереченнях містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, а також давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному захисником адвокатом Бойком П.В., керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що наведені докази, за відсутності суперечностей, є належними, допустимими, достатніми, послідовними, взаємоузгодженими і доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Ці докази логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування. Дії ОСОБА_1 працівником поліції, яка склала протокол, кваліфіковані правильно.

Обставин, які би спростовували наявність події та складу адміністративного правопорушення або виключали адміністративну відповідальність за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не виявлено. Склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Резюмуючи викладене, суд зазначає, що досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що у контексті справи, що розглядається, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказані встановлені обставини узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Транспортний засіб позиціонується законодавцем як джерело підвищеної небезпеки (стаття 1187 Цивільного кодексу України), його експлуатація завжди пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, безпеки довкілля, а тому особа, яка володіє чи користується транспортним засобом, не може використовувати його на шкоду правам і свободам громадян, інтересам суспільства.

Системний аналіз зазначених вище приписів законодавства також свідчить, що адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, характеризується значною, порівняно з іншими адміністративними правопорушеннями, які визначені приписами КУпАП, суспільною небезпечністю, оскільки санкція частини першої цієї статті передбачає застосування до правопорушника більш суворого адміністративного стягнення, ніж у інших випадках, передбачених КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан, і приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, відповідно до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 8, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя Р.В. Чапаєв