Справа № 588/1217/25
провадження № 3/588/463/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Лебедь О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, учень 11 класу ліцею №3, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за частиною 5 статті 126 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_1 10.07.2025 о 10 год 07 хв. у м.Тростянець по вул.93 Бригади, 19 керував транспортним засобом мотоциклом марки «BAJAJ Boxer» державний номерний знак НОМЕР_3 не маючи права керування таким транспортним засобом, ті самі дії вчинив повторно протягом року. Був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП серії ЕПР1 №286188, чим порушив вимоги пункт 2.1.а Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності законного представника матері ОСОБА_2 та захисника адвоката Кучмій Д.В. свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що про неприпустимість водіння без посвідчення водія знав і після першого протоколу відносно нього таких випадків не допускав, а останній випадок стався випадково, бо хотів допомогти діду перевезти мотоцикл.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Кучмій Д.В. в судовому засіданні посилався на відсутність підтвердження факту керування транспортним засобом. Звернув увагу, що на відео не зафіксовано рух, а мотоцикл знаходиться на тротуарі. Надав докази, що ОСОБА_1 проходить навчання водінню для отримання посвідчення водія категорії «А», надав позитивні характеристики ОСОБА_1 .

Звернув увагу, що ОСОБА_1 не був у стані сп`яніння та подія не мала негативних наслідків. Просив допитати як свідка дідуся ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 не був очевидцем події описаної в протоколі, але перед цим виїхав з двору на мотоциклі на роботу. Помітив, що мотоцикл має поломку і поки не проїхав далеко залишив його онуку біля магазину (місце події), а сам повернувся додому і взяв автомобіль.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його матір та захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховую наступне.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 126 КУпАП, полягає у повторному протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї.

За частиною 2 статті 126 КУпАП настає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП надано такі докази:

- протокол про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №387536 від 10.07.2025 (а.с. 2);

- рапорт помічника чергового Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо повідомлення на службу 102 від 10.07.2025 (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 6);

- відео файл (а.с.7).

В матеріалах справи відсутня інформація про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, також відсутні докази повторності правопорушення передбаченого статтею 126 КУпАП.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП на підтвердження факту повторності вчинення правопорушення додано адмінпротокол БДР за частиною 2 статті 126 КУпАП, за змістом якого відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 126 КУпАП та 16.04.2025 року Тростянецьким районним судом Сумської області 16.04.2025 застосовано вплив до неповнолітнього у виді попередження (а.с.5).

Оскільки до неповнолітнього ОСОБА_1 було застосовано захід впливу у виді попередження, що не є адміністративним стягненням, а тому вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП не доведена, але є доведеним факт керування ОСОБА_1 мотоциклом марки «BAJAJ Boxer» державний номерний знак НОМЕР_3 не маючи права керування таким транспортним засобом тобто є склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Враховуючи, що у чинному КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Досліджені в судовому засіданні докази, зокрема відеоматеріали, не залишають сумніву, що мало місце керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Факт керування ОСОБА_1 зафіксовано на відеореєстраторі поліції (18:01:40). Будова мотоцикла передбачає, що при виїзді з прилеглої території може виникнути необхідність зменшити швидкість до рівня, коли водій торкається ногами землі, при цьому водій сидів на мотоциклі, перебував в мотошоломі, на мотоциклі було ввімкнуто покажчик повороту, транспортний засіб рухався. Зазначене виключає інше розумне пояснення крім того, що мотоцикл рухався під керуванням ОСОБА_1 . Цей факт не спростовується не письмовими, ні наданими в суді поясненнями матері, а також показами свідка, які не були очевидцями події.

Таким чином доходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з частини 5 статті 126 КУпАП на частину 2 статті 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом при цьому не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії

Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Згідно довідки, складеної поліцейським СРПП Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Микитою Тарасенком відповідно до відомостей облікових даних національної автоматизованої системи «НАІС», інформаційної-аналітичної системи «АРМОР» Національної поліції України ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Протягом року за частиною 2 статті 126 КУпАП притягувався (а.с. 4).

На час вчинення правопорушення ОСОБА_1 досяг 16 років.

До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (стаття 13 КУпАП).

ОСОБА_1 не вперше був зупинений працівниками поліції під час керування транспортними засобами, відповідних висновків не зробив. Фактичне використання неповнолітнім мотоцикла без отримання посвідчення водія становить суттєве порушення Правил дорожнього руху і призводить до небезпеки на дорогах. Тому суддя не вважає, що застосування заходів впливу передбачених для неповнолітніх може досягти мети адміністративного стягнення, зокрема, запобіганню вчинення нових правопорушень, як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 13, 33 КУпАП враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є неповнолітнім, вчинив правопорушення у віці 16 років, тому він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах. Вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої частиною 2 статті 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП особою, на яку накладено стягнення сплачується судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 34, 36, 40-1, 126, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь держави.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Лебедь