Номер провадження: 33/813/1775/25
Номер справи місцевого суду: 501/3027/25
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката Тарановського Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, на постанову Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 19.06.2025 р. о 08 год. 25 хв. по вул. Перемоги, 5 в с. Олександрівка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.28-29).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Д.С., повторно подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.32-39).

Також до апеляційної скарги скаржником подано клопотання, в якому останній просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 30.07.2025 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що процесуальний строк підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду була ухвалена 30 липня 2025 року без участі ОСОБА_1 . Скаржник зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови суду йому стало відомо лише 01 серпня 2025 року, коли постанова Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року була доставлена до його «Електронного суду».

До клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником додано картку руху документа.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Зважаючи на те що, оскаржувану постанову було ухвалено без участі ОСОБА_1 , її копію останній отримав 01 серпня 20025 року, а з апеляційною скаргою звернувся 09 серпня 2025 року, то апеляційний суд приходить до висновку про те, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду слід вважати поважними та обґрунтованими.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Також, до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_1 адвоката Тарановського Д.С. було додано клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_2 .

В ході розгляду справи, ОСОБА_1 та адвокат Тарановський Д.С. підтримали вищезазначене клопотання.

Проте, суд відхилив заявлене клопотання, оскільки свідок ОСОБА_2 , є колегою по роботі ОСОБА_1 , тому надані ним пояснення можуть сприяти для уникнення ОСОБА_1 негативних правових наслідків, обумовлених притягненням його до адміністративної відповідальності.

Що стосується суті апеляційної скарги, то, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Частиною 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що за положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського в установленому порядку пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того перебував водій у стані сп`яніння чи ні.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №366259 від 19.06.2025 (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);

- відеозаписами (а.с.6).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року в порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР, тобто вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Щодо твердження апелянта про те, що проведений працівниками поліції відеозапис не повністю відображає фіксацію подій, а саме - не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час зафіксованого на відео спілкування поліцейського зі ОСОБА_1 , останній не заперечував факту керування ним транспортним засобом та на питання поліцейського відповів, що їхав з Одеського порту (ПВР 0001 урив.0:00:25 - 0:00:40).

Також, з доданого відеозапису вбачається, що в ході спілкування працівників поліції зі ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або у медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР (ПВР 0001 урив.00:01:10; 00:02:31).

Наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, разом з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 роз`яснювались (ПВР 0001, урив.00:02:31- 00:02:45).

Слід також зазначити, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення, з огляду на не перебування у стані алкогольного сп`яніння за кермом, не можуть бути взятими до уваги, оскільки не впливають на кваліфікацію і не узгоджуються з вимогами закону.

Крім цього, апеляційний суд також звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 у випадку незгоди із обставиною керування, які викладені у протоколі, міг скористатися своїм правом та зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення, що він не керував транспортним засобом, проте підписав протокол без будь-яких зауважень (а.с.1).

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Положеннями п.п. 2 - 3 розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень (а.с. 1). Також працівником поліції було наголошено ОСОБА_1 про те, що від нього відчувається запах алкоголю, почервоніння очей, тремтіння пальців рук (ПВР урив. 0:00:52-0:01:06).

Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції. Відповідно до даного пункту до ознак алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, що і стало підставою до пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апелянта, що апелянту не було належним чином вручено направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що вони спростовуються матеріалами справи, оскільки в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння зазначено що ОСОБА_1 від нього відмовився (а.с.2).

Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, залишити без задоволення.

Постанову Чорноморського міського суду Одеської області від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда