Справа № 206/3952/25
Провадження № 3/206/1466/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого-судді Плінської А.В., при секретареві: Білій О.А., за участю захисника-адвоката Кравцова В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 року о 01-20 год. в м. Дніпро Самарського району по вул. Самарський Узвіз,1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Raw4, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, млява мова. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на газоаналізаторі Драгер або в медичному закладі. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відео реєстратор №471348, №473883. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник-адвокат Кравцов В.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 , обґрунтувавши тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у час та місці вказані в протоколі, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся. Крім того, вважає безпідставною зупинку транспортного засобу, оскільки немає доказів наїзду ОСОБА_1 на перешкоду. Протоколи щодо останнього з цього приводу не складалися. Отже, наявні підстави вважати всі наступні дії поліцейських, та здобуті у справі докази, зокрема рапорт поліцейського, неправомірними за правовим принципом «плодів отруйного дерева». Також працівниками поліції, не складалося та не вручалося направлення на огляд водія транспортного засобу в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, затвердженої форми. Також в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Отже в матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, зваживши доводи учасників судового процесу, давши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 374790 від 28.06.2025 р., складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку;

- рапортом у якому зазначено, що 28.06.2025 року під час патрулювання в комендантську годину був помічений транспортний засіб Toyota Raw4, номерний знак НОМЕР_1 . Водієві було надано вимогу про зупинку, що він проігнорував. В подальшому було надано вимогу про зупинку за допомогою проблискового маячку червоного кольору та звукового сигналу. Автомобіль було зупинено за адресою: м. Дніпро по вул. Самарський Узвіз,1. Водія транспортного засобу було встановлено як ОСОБА_1 . В ходу спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на що він відмовився, у зв`язку з чим відносно водія був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП. Також водія було відсторонено від керування шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві;

- відеозаписом на якому зафіксовано, як:

- 01-29 год. працівник поліції повідомив водієві ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння;

- 01-39 год. працівник поліції в черговий раз запропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- 01-40 год. ОСОБА_1 каже, що буде проходити огляд, однак тільки після того, як приїде його дружина;

- 01-41 год. працівник поліції каже водієві ОСОБА_1 , що причиною його зупинки стало те, що він збив огороджувальні конуси та не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу;

- 01-43 год. водій ОСОБА_1 знову повторив, що огляд на стан сп`яніння буде проходити тільки в присутності своєї дружини. При цьому, працівник поліції роз`яснив водієві ОСОБА_1 , що вказані дії будуть розцінені, як ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння;

- 01-44 год. працівник поліції підготував трубку до газоаналізатора для проходження огляду водієм ОСОБА_1 ;

- 01-45 год. працівник поліції вкотре запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак останній сказав, що такий огляд буде проходити тільки в присутності дружини.

Отже, досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення,та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд не приймає до уваги, доводи захисника, що відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці вказані в протоколі, оскільки це спростовується переглянутим судом відеозаписом на якому, зафіксовано, що за кермом автомобіля коли до нього підійшли працівники поліції сидів саме ОСОБА_1 . Інших осіб у транспортному засобі не було. Крім того, ніяких зауважень з цього приводу не містить не відеозапис, не протокол про адміністративне право рушення.

Також суд оцінює поведінку ОСОБА_1 щодо пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння як таку, яка спрямована на затягування процедури огляду, що врешті решт стало відмовою від огляду, адже йому працівниками поліції було запропоновано принаймні 4 рази пройти огляд на стан сп`яніння, попри те, що ОСОБА_1 погоджувався його пройти, про що оголошував патрульним поліцейським, водночас не вчинив жодних дій для цього, посилаючись на те, що огляд буде проходити лише в присутності дружини, яка дослівно «…має на це подивитись», хоча така процедура чинним законодавством не передбачена, а саме огляд в присутності членів сім`ї. Натомість, коли працівник поліції підійшов з приладом та муштуком відвернувся від патрульного поліцейського і пішов, що вірно було розцінено працівникам поліції як відмова від проходження на стан сп`яніння.

Суд також враховує і поведінку ОСОБА_1 на записі відео де чітко видно нестійку ходу, хитання тулуба, затинання мовлення, дещо незв`язну мову.

Що стосується стверджень про неправомірну та безпідставну зупинку поліцейськими транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , то суд їх відхиляє,оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення алкогольного сп`яніння. Крім того, в рапорті працівника поліції, вказано підставу зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що також зафіксовано на відеозаписі.

Отже підстав не приймати в якості належного та допустимого доказу рапорту працівника поліції, суд не вбачає. Крім того, сам по собі рапорт не є ключовим доказом, а його оцінка судом надається у сукупності з іншими належними та допустимими доказами, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи направлення на медичний огляд, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП,є необґрунтованим та невірним трактуванням закону, оскільки відповідно до законодавства такий огляд може бути проведений в медичному закладі і без направлення.

Інші твердження, зокрема, щодо підтвердження обставин відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають та не спростовують обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, з урахуванням викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь вини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП і вважає за необхідне з метою виправлення водія і недопущення в подальшому подібних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, так як вчинене ним правопорушення є одним з найнебезпечніших і найважчих правопорушень з адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, піддати останнього адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також, відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи результат розгляду даної справи, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.283,284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Плінська