ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1370/25 Головуючий в 1 інст.Свідунович Н.М.
Провадження №33/807/707/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Протаса О.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Протаса О.М. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 264958, складеним 07 березня 2025 року, 07 березня 2025 року о 16 годині 43 хвилин на трасі М 18263 км у м.Запоріжжя водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Протасов О.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що працівниками поліції не було долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_1 не видавалось посвідчення водія або його було позбавлено (тимчасово обмежено) у праві керування транспортними засобами.

Сам зміст оскаржуваної постанови не містить належних обґрунтувань, які вказували на факт вчинення ОСОБА_1 аналогічного правопорушення протягом року.

На думку сторони захисту, оскаржувана постанова не містить обґрунтованих висновків щодо зазначення доказів повторності, які є кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та до нього не може бути застосований штраф як адміністративне стягнення.

Також, сторона захисту вказує, що суд наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в той час, коли ОСОБА_1 взагалі не був наділений таким правом.

Зазначає, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута у відсутність ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист.

Заявлене захисником адвокатом Протасовим О.М. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки вперше апеляційну скаргу захисник-адвокат Протасов О.М. подав 06 травня 2025 року. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Протасова О.М. було повернуто особі, що її подала, у зв`язку з невиконанням вимог ст.271 КУпАП, а саме не долученням до апеляційної скарги документів на підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вдруге з апеляційною скаргою захисник-адвокат Протасов О.М. звернувся вже 21 травня 2025 року в якій, окрім вимог щодо скасування вищевказаної постанови суду, просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зі змісту апеляційної скарги убачається, що захисник-адвокат Протасов О.М. на обґрунтування клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 участі у розгляді справи не брав та копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції отримав поштовим відправленням 30 квітня 2025 року, що матеріалами справи не спростовано. Тобто, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Протаса О.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.

Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №264958 від 07 березня 2025 року за ч.5 ст.126 КК України.

До вказаного протоколу додано: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2245086 від 26 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП; рапорт працівника поліції; довідку про наявність у ОСОБА_1 повторності за ст.126 КУпАП (постанова серії ЕНА №2245086 від 26 травня 2024 року за ч.2 ст.126 КУпАП) та відомості про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував; відеозапис події.

Дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки на його підтвердження достатніх доказів в матеріалах справи немає.

Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді справи захисник ( ОСОБА_1 ) - адвокат Протас О.М підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що працівники поліції порушили процедуру оформлення адміністративних матеріалів, оскільки поліцейські не мали права складати адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, без присутності співробітників ВСП. Справа в суді першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 , без належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Також, суд першої інстанції безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 5 років, з огляду на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія у встановленому законодавством порядку.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №264958 від 07 березня 2025 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено, що останній керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова серії ЕНА №2245086 від 26 травня 2024 року, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

На думку суду апеляційної інстанції, таке формулювання є суперечливим, оскільки одночасно зазначено, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та міститься посилання на порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, проте в подальшому вказано, що ОСОБА_1 не має права керування таким транспортним засобом. Тобто, в протоколі зазначені правопорушення, які підпадають під ознаки правопорушень, передбачених різними частинами статті 126 КУпАП частинами першою та третьою.

Так, відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 згідно із складеним протоколом, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною третьою цієї статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною четвертою вказаної статті передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи убачається, що постановою серії ЕНА №2245086 від 26 травня 2024 року, на яку міститься посилання у протоколі, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП, за те, що водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, яка, в свою чергу, не утворює повторності по відношенню до частини п`ятої цієї статті.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, зміст протоколу та додані до протоколу докази належним чином не проаналізував, а лише перелічив окремі докази в оскаржуваній постанові, не вказавши яке саме доказове значення вони мають.

Окрім того, в оскаржуваній постанові при формулюванні суті правопорушення суд зазначив, що «…водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року...».

Отже, фактичні обставини справи, встановлені судом, також не узгоджуються з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КупАП з підстав, наведених вище.

На переконання суду апеляційної інстанції, матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що провадження в справі закривається з реабілітуючих підстав через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, перевірка інших доводів, викладених в апеляційній скарзі серед іншого і доводів щодо обґрунтованості накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, вирішального значення не має.

Водночас апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за змістом ст.15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних засадах. До таких осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Протасу О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Протаса О.М. задовольнити.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 314/1370/25