Єдиний унікальний номер 728/1455/25
Номер провадження 3/728/793/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря судового засідання Кирути Л.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке.

І. Опис фактичних обставин встановлених судом .

1. ОСОБА_1 (далі також Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) 02 травня 2025 року о 22 год 00 хв, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її бік нецензурною лайкою, що спричинило шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

2. Постановою Бахмацького районного суду (далі також Суд) від 25.09.2024 (справа № 728/2147/24, провадження 3/728/967/24) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

3. Постановою Суду від 22.04.2025 (справа № 728/851/25, провадження 3/728/328/25) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб.

4. Постановою Суду від 07.07.2025 (справа № 728/1592/25, провадження 3/728/595/25) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 020,00 (одна тисяча двадцять гривень 00 коп.).

ІІ. Рух справи.

5. Після неодноразового доопрацювання матеріалів, зокрема в останнє у відповідності до вимог постанови Бахмацького районного суду (далі також Суд) від 24.07.2025 № 728/1455/25, протокол про адміністративне правопорушення від 28.05.2025 серії ВАД № 265946 разом з додатками повторно надійшов до Суду 19.08.2025 і був призначений до розгляду по суті на 19.09.2025 о 09 год 40 хв.

6. У судове засідання, призначене на 19.09.2025 о 09 год 40 хв, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася.

ІІІ. Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

7. За змістом положень статті 268 КУпАП неявка належним чином повідомленої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

ІV. Досліджені докази.

8. На підтвердження вини Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення Суду надано такі докази, передбачені статтею 251 КУпАП, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні:

- письмові пояснення ОСОБА_2 , якими підтверджується, що 02.05.2025 її син, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, погрожував їй фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою на її адресу;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , якими підтверджуються, що він 02.05.2025 вчинив сварку зі своє матір`ю ОСОБА_2

- постанова Суду від 25.09.2024 (справа № 728/2147/24, провадження 3/728/967/24) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт;

- постанова Суду від 22.04.2025 (справа № 728/851/25, провадження 3/728/328/25) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб;

- постанова Суду від 07.07.2025 (справа № 728/1592/25, провадження 3/728/595/25) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 020,00 (одна тисяча двадцять гривень 00 коп.).

V. Оцінка Суду.

9. Перш за все, стосовно поінформованості Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, Суд відмічає, що після надходження адміністративних матеріалів остання повідомлялася про судові засіданні шляхом направлення судової повістки за адресою указаною в протоколі, яка має статус ВРУЧЕНО ОДЕРЖУВАЧУ.

10. Разом з тим, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні Особи, що притягається до адміністративної відповідальності, хоча останні прямо та беззаперечно у своїй сукупності указують на те, що остання була поінформована про цей процес, який здійснюється, однак бажання приймати у ньому безпосередню участь, не дивлячись про обізнаність у його здійсненні, не виявила.

11. Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

12. Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі Фрідлендер проти Франції, [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).

13. При цьому сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

14. Як наслідок, ураховуючи поінформованість ОСОБА_1 про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, Суд при відсутності у особи з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, уважає таку поведінку останньої своїм особистим вільним користуванням власними правами на власний розсуд.

15. Більш того, Суд вважає, що ним виконано процесуальний обов`язок повідомлення Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду цієї справи.

16. Щодо суті вчиненого правопорушення, то Суд враховує, що згідно зі статтею 6 Конвенції, кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

17. У згаданому контексті слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.

18. Зокрема, у § 49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.

19. Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.

20. Підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти обвинувачення зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Пелісьє та Сассі проти Франції (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], § 51; Камасінський проти Австрії (Kamasinski v. Austria), § 79).

21. Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про причину обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про характер обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Матточча проти Італії (Mattoccia v. Italy), § 59; Пенев проти Болгарії (Penev v. Bulgaria), §§ 33 і 42).

22. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд зазначає, що підставою для притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення.

23. Частиною першою статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

24. Суд враховує, що 19.12.2024 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами від 22.05.2024 № 3733-ІХ, яким було змінено, зокрема, і положення статті 173-2 КУпАП, а саме уточнено діяння, вчинення яких кваліфікується як домашнє насильство, введено нові кваліфіковані склади такого правопорушення і посилено відповідальність за його вчинення.

25. Враховуючи зазначене, Суд констатує, що відповідно до постанов Суду від 25.09.2024 (справа № 728/2147/24, провадження 3/728/967/24), від 22.04.2025 у справі № 728/851/25 (провадження № 3/728/328/25) та від 07.07.2025 у справі № 728/1592/25 (провадження № 3/728/595/25) ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення домашнього насильства як особу, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою та третьою статті 173-2 КУпАП відповідно.

26. У свою чергу, після 19.12.2024, частина третя статті 173-2 КУпАП визначає, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.

27. Відповідно, обов`язковим елементом об`єктивної сторони вищевказаного правопорушення є повторність протягом року вчинення діянь, передбачених лише частинами першою та другою цієї статті, а не будь-якої іншою з частин цієї статті.

28. При цьому перебіг календарного року розпочинається з моменту винесення постанови про накладення адміністративного стягнення (притягнення особи до адміністративної відповідальності) за будь-яке з правопорушень, передбачених частинами першою або другою статті 173-2 КУпАП (в редакції після 19.12.2024), але не частиною другою статті 173-2 КУпАП (в редакції до 19.12.2024).

29. Наявність ознаки повторності виокремлює склад адміністративного правопорушення, зазначеного у частині третій статті 173-2 КУпАП і строге тлумачення цієї норми вказує, що особа має вчинити правопорушення передбачене саме частинами першою, другою цієї статті і бути притягнутою до відповідальності за ними для подальшої кваліфікації домашнього насильства за частиною третьою цієї статті.

30. У випадку ж вчинення домашнього насильства після спливу річного строку для діянь, передбачених частинами першою, другою статті 173-2 КУпАП, однак до закінчення строку, передбаченого положеннями статті 39 КУпАП, для відповідного діяння, кваліфікованого за частиною третьої статті 173-2 КУпАП, то такі дії правопорушника мають кваліфікуватися за частинами першою, другою статті 173-2 КУпАП відповідно однак з наявністю обставини, що обтяжує покарання повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

31. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбаченими частинами першою-другою статті 173-2 КУпАП (тобто, правопорушень без ознаки повторності), а виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки.

32. Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

33. Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

34. Суд констатує, що згідно з частиною другою статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

35. За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

36. Відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

37. Підсумовуючи зазначене вище, Суд наголошує, що у відповідності до статті 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

38. Також Суд зазначає, що виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки, зокрема самостійно перекваліфіковувати діяння, вчинення якого інкримінується.

39. Окрім того, у справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain, § 77, 146) ЄСПЛ установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В інших своїх рішеннях ЄСПЛ указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа Коробов проти України, заява № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), § 161).

40. З урахуванням викладеного, Суд доходить висновку, що у діях Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні усі необхідні елементи складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-2 КУпАП.

41. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

42. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 9, 23, 173-2, 247, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Суддя

Бахмацького районного суду Сороколіт Євген Миколайович