Справа № 732/884/25
Провадження № 3/732/616/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., у присутності секретаря Бондаренко Т. А., розглянувши справу, що надійшла з відділення поліції №3 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

У С Т А Н О В И Л А:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 046299 від 09.06.2025 установлено, що 09 червня 2025 року о 10 год 00 хв, у с. Смичин Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_1 учинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та завдав удару долонею по обличчю. Внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Поштові відправлення із судовими повістками про виклик в судове засідання повернуті без вручення адресату ОСОБА_1 , з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справу можливо розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило, суд вважає за можливе розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі доказами.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до такого.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно із якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, надані до суду такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 046299 від 09 червня 2025 року, в якому зазначено, що 09 червня 2025 року о 10 год 00 хв, у с. Смичин Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_1 учинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та завдав удару долонею по обличчю. Внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Поясненная особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутні;

- рапорт чергового ВП №3 від 09.06.2025, в якому зазначено, що 09.06.2025 о 10:02, у АДРЕСА_1 , заявник повідомив, що дружина ОСОБА_3 з будинку виносить речі, просить направити поліцію. Заявник ОСОБА_1 . У ході опрацювання вказаної заяви було встановлено, що при виїзді на місце події було встановлено, що за вказаною адресою приїхала ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_4 та хотіла забрати свої речі із будинку заявника, оскільки збирається розлучатися з останнім. Через це в них відбувся конфлікт та сварка із заявником. В ході сварки вони ображали один одного нецензурною лайкою, штовхали;

- пояснення ОСОБА_2 від 09.06.205, в яких остання повідомила, що приїхала додому до чоловіка та хотіла забрати свої речі, чоловік почав ображати її та штовхати. Потім її син ударив декілька разів ОСОБА_1 ;

- пояснення ОСОБА_4 від 09.06.2025, в яких останній повідомив, що зранку 09.06.2025 він разом з матір`ю приїхали до будинку її колишнього чоловіка ОСОБА_1 у с. Смичин, щоб забрати речі матері, через що між ними виник конфлікт. Під час якого ОСОБА_1 ображав матір та почав її штовхати, після чого він декілька разів ударив ОСОБА_1 і той викликав поліцію;

- пояснення ОСОБА_1 від 09.06.2026, в яких останній зазначив, що 09.06.2025 зранку до нього додому приїхала дружина із сином, який зайшов у будинок та почав його бити. Дружина почала виносити речі з будинку з цього приводу виник конфлікт, оскільки він речі не віддавав;

- за результатами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 09.06.2025 поліції встановив високий рівень небезпеки.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого .

За правовою конструкцією норма ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є адміністративним правопорушенням із матеріальним складом, для відповідальності за яким обов`язковою умовою є настання наслідків у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Будь-яких відомостей щодо спричинення потерпілій ОСОБА_2 від дій ОСОБА_1 шкоди здоров`ю ні протокол про адміністративне правопорушення, ні інші зібрані уповноваженою посадовою особою докази, не містять.

Сам факт наявності конфлікту та висловлювання нецензурної лайки в адресу особи, яка є близькою особою, в даному випадку чоловіка на адресу дружини, не утворює беззаперечно склад правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Тобто, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства судді не надано.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Водночас поліцейський причину конфлікту не з`ясував та не перевірив наявність обов`язкових ознак домашнього насильства.

Викладене в протоколі про адміністративне правопорушення твердження про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства долученими до справи доказами не підтверджується.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не було встановлено, суддя дійшла до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. О. Бойко