Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Петрушина А.С., ОСОБА_1 та її представника адвоката Повха О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 27.07.2025 о 23 год. 55 хв., керуючи транспортним засобом марки Тойота д.н.з. НОМЕР_1 в с. Зміїнець по вул. Боголюбській, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним та допустив зіткнення з т/з марки Фольцваген д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який увімкнувши покажчик лівого повороту здійснював маневр розвороту, чим порушив п.п.2.3б, 12.1 ПДР, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не оспорюючи вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вважає постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення незаконною. Посилається на те, що в суді першої інстанції він не заперечував своєї вини у вчиненні ДТП, а намагався пояснити, що ДТП трапилася у тому числі і з вини іншого водія, а тому суд безпідставно вказав в судовому рішення про невизнання ним вини. Також зазначає, що він вину визнає повністю, раніше притягується до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину 2025 року народження, є єдиним годувальником у сім`ї, офіційно працює на посаді тренера ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ», що пов`язана з необхідністю прибуття на роботу у нічні зміни поза часом функціонуванням громадського транспорту. Просить постанову судді в частині накладеного стягнення скасувати, застосувавши до нього стягнення у вигляді штрафу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Петрушина А.С., який підтримував апеляційну скаргу і просив пом`якшити накладене на ОСОБА_2 стягнення, потерпілу ОСОБА_1 та її представника, які заперечували апеляційну скаргу і просили постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , дотримався.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Є безпідставними доводи ОСОБА_2 про незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення.

Так, адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, та в межах санкції ст.124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями ОСОБА_2 про те, що до нього застосовано занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, оскільки суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, судом враховано, що ОСОБА_2 допустив грубе порушення правил дорожнього руху, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом потерпіла вказала, що ОСОБА_2 своєї вини не визнав, на даний час з ними не примирився, вибачення не просив і не відшкодував завданих збитків.

На думку апеляційного суду саме стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 6 місяців в даному випадку буде законним та обґрунтованим.

Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, санкція статті 124 КУпАП передбачає стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, застосований судом першої інстанції до ОСОБА_2 вид стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 6 місяців, згідно ст.124 КУпАП не є найсуворішим.

Також слід зазначити, що ОСОБА_2 не надав доказів того, що позбавлення права керування транспортними засобами вплине на його матеріальне становище.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст.124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Підстав для зміни оскаржуваної постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

II О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов