Номер провадження: 33/813/1639/25
Номер справи місцевого суду: 523/5509/25
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

захисника адвоката Бузової Тетяни Григорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 11 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 11 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 21 березня 2025 року о 19.05 годині в м. Одесі, по вул. Тиха, 1, керував транспортним засобом «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:

- не підтверджено факту керування транспортним засобом;

- на відео зупинка автомобіля відсутня;

- свідки чи поняті як в протоколі, так і в матеріалах справи, відсутні;

- ОСОБА_1 не перебував в автомобілі, стояв осторонь від автомобілю, який не рухався та був закритий, ключів від автомобілю не було;

- з відеозапису з камер спостереження, який починається о 19:33:50 год., не вбачається яка машина зупинилася та чи був за кермом саме ОСОБА_1 , а також в протоколі не зазначено що це камера відеоспостереження, де вона встановлена, яким чином була отримана працівниками поліції;

- відеозапис не може бути прийнятий як доказ, оскільки не був знятий правоохоронцями за попередніми санкціями судді, не був знятий на офіційно зареєстрованій, цілком легальній і неприхованій, встановленій відкритим способом у громадських місцях, вуличній камері відеоспостереження.

В судовому засіданні захисник Бузова Т.Г. підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого при-ватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 277871 від 21 березня 2025 року, відеозаписом № 474911, 471388, довідками УПП в Одеській області з бази ІКС ІПНП «Адмінпрактика» про те, що станом на 21 березня 2025 року ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, та отримав посвідчення водія; направлення ОСОБА_1 на огляд у КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння водія.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнього інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 277871 від 21.03.2025, яким зафіксовано, що 21 березня 2025 року о 19.05 годині в м. Одесі, по вул. Тиха, 1, керував транспортним засобом «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від надання пояснень та підписувати протокол відмовився (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6);

- наявним в матеріалах справи відеозаписом, який було оглянуто в ході розгляду справи, яким підтверджено, що до ОСОБА_1 підходить поліцейський та запитує: «Чому керуєте транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння?», на що ОСОБА_1 відповідає: «Я не керую» (19:43:51 хв). Поліціант вказав, що є звернення на лінію «102», про те, що водій керував т/з в стані алкогольного сп`яніння (19:51:45 хв), зазначив ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (19:52:32 хв). Поліцейський неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти освідування за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки, проте останній ігнорував та зрештою відповів: «Ні» (19:56:59 хв). Поліцейський роз`яснив, що буде складено протокол, згодом ОСОБА_1 відвезли додому (20:19:27-20:47:00 хв).

Також в матеріалах справи наявний відеозапис з камер спостереження, з якого вбачається, що автомобіль рухається заднім ходом та намагається повернути ліворуч до будинку, потім знову заднім ходом здає назад, заважаючи руху інших транспортних засобів та перекриваючи проїзд, під`їжджає інший транспортний засіб, з якого виходить чоловік та підходить до транспортного засобу ОСОБА_1 , з водійського місця виходить водій.

Транспортний засіб залишається стояти на місці, на якому він стоїть під час фіксування спілкування поліцейських із ОСОБА_1 .

Необґрунтованими є доводи скарги, що не підтверджено факту керування транспортним засобом та відсутня на відео зупинка авто, оскільки з досліджуваного відеозапису з камер спостереження чітко вбачається як о 19:35:03 годині транспортний засіб рухається спочатку заднім ходом, потім повертає ліворуч до будинку, потім знову здає заднім ходом з виїздом на дорогу, рухається потім вперед та зупиняється в тому ж положенні під будівлею як зафіксовано на бодікамері поліцейського, запис якого починається о 19:39:46 годині.

Доводи скарги, що свідки чи поняті як в протоколі, так і в матеріалах справи, відсутні є безпідставними, оскільки за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Поліцейськими на виконання вказаних норм, до матеріалів справи долучені відеозаписи, тому залучення свідків чи понятих не є обов`язковим і таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Посилання заявника, що ОСОБА_1 не перебував в автомобілі, стояв осторонь від автомобілю, який не рухався та був закритий, ключів від автомобілю не було, апеляційний суд оцінює критично та розцінює як версія для ухилення від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд відхиляє доводи скарги, що з відеозапису з камер спостереження не вбачається, яка машина зупинилася та чи був за кермом саме ОСОБА_1 , з огляду на те, що сукупність вищевказаних доказів підтверджуються факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Щодо доводів скарги, що відеозапис з камер спостереження не може бути прийнятий як доказ, є неспроможними, оскільки доданий до матеріалів справи диск/електронний носій із відеозаписом адміністративного правопорушення є джерелом доказів в розумінні вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП.

Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд визнає відеозапис, який приєднано до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 та який був повторно досліджений в ході апеляційного розгляду справи:

- достовірним, оскільки він узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення з урахуванням всіх обставин справи;

- допустимим, оскільки він отриманий та досліджений в законний спосіб;

- належним, оскільки він стосуються подій, що сталися 21.03.2025 та інкримінуються ОСОБА_1 .

Співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно з вимогами чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду, оскільки були викликані небайдужими громадянами як іншими учасниками дорожнього руху, для яких ОСОБА_1 створював перешкоду у русі, і на виконання покладених на них Законом України «Про національну поліцію» обов`язків зафіксували таке порушення. Натомість, сам факт відсутності фіксування руху автівки під керування ОСОБА_2 саме працівниками поліції не може бути підставою для звільнення такої особи від встановленої законом відповідальності за умови вищенаведеної сукупності інших доказів по справі.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова