Справа №504/1418/25
Провадження №3/504/917/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта вища, військовослужбовця, учасника бойових дій, неодруженого, має на утриманні м/л дитину 2013 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 25.03.2021р. ТСЦ 8042,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025р. о 14:30 год. за адресою: Одеська область Одеський район с-ще Нові Біляри, траса «Одеса-Південне», 34 км. ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Fabia» н/з НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя та звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 -адвокат Тимошенко Д.В. надав клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, в якому в вказав, що ОСОБА_1 вважає себе невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.

Під час перетину блок-посту, керуючи автомобілем «Skoda Fabia» днз НОМЕР_2 , 18.03.2025 року ОСОБА_1 , як військовослужбовець Збройних Сил України назвав пароль, який діяв на даному блок пості. Останньому було дозволено здійснювати рух далі, а згодом з невідомих причин співробітниками Національної поліції України, а саме старшим сержантом поліції ОСОБА_2 , було безпідставно зупинено ОСОБА_1 . Прямуючи до пункту постійної дислокації разом із водієм у транспортному засобі перебувала волонтерка, з якою вони перевозили картоплю для військових потреб. Не повідомивши ОСОБА_1 про підстави зупинки, співробітники поліції проінформували останнього про те, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 надав відповідні документи, що дають йому право керування транспортним засобом, а також документи, які підтверджують його статус військовослужбовця. Надалі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 вважає, що у працівників поліції не було підстав вважати, що у нього були присутні ознаки наркотичного сп`яніння, тому зазначає, що пропозиція пройти огляд була безпідставною. ОСОБА_1 вимагав від працівників поліції, щоб вони викликали Військову службу правопорядку, але дане прохання було проігноровано поліцейськими. Оскільки ОСОБА_1 є дійсним військовослужбовцем ЗСУ, тому згідно з ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Вважає, що ОСОБА_1 керував автомобілем, перебуваючи на службі та під час виконання службових обов`язків (також у своїх додаткових поясненнях захисник посилався на постанову Івано-Франківського апеляційного суду в іншій справі). Співробітники поліції розцінили позицію ОСОБА_1 як відмову і не ознайомивши останнього з його правами та наслідками відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння - склали адміністративний протокол. ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, він повідомив працівників поліції про те, що вимагає аби вони викликали Військову службу правопорядку для подальшого з`ясування обставин та проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також у протоколі вказана ознака наркотичного сп`яніння така як «зіниці, які реагують на світло», тоді ж як п. 4 Розділу 1 Інструкції говорить про зворотнє. Стосовно неприродної блідості зазначив, що це звичайний колір шкіри ОСОБА_1 . До того ж, військовослужбовці постійно піддаються стресу та важким фізичним навантаженням, що впливає на стан здоров`я та самопочуття. Крім того, відео з боді-камер та відеореєстратора взагалі відсутнє, тому належні докази, які могли би відобразити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні. Свідки по справі є заінтересованими особами, а саме військовослужбовцями Національної гвардії України, які разом із Національною поліцією України несли службу на блок-пості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав клопотання захисника про закриття провадження у справі та надав пояснення, які узгоджуються зі змістом клопотання захисника, описаного вище. Підтвердив, що він дійсно не погоджувався проїхати на огляд, оскільки виконував обов`язки військової служби і тому поліцейський повинен був викликати ВСП, але цього не зробив. В матеріалах справи наявні пояснення двох свідків, вони перебували неподалік від поліцейських у формі НГУ. Він в стані наркотичного сп`яніння не перебував, а був втомлений. Надалі, ОСОБА_1 подав заяву про подальший розгляд справи без його участі.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 (особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення) пояснив, що в березні 2025р., під час перебування на добовому чергуванні, на блокпості був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .. На передньому пасажирському сидінні знаходилася жінка. До автомобіля підійшов напарник, який з самого початку спілкувався із ОСОБА_1 та виявив в нього ознаки наркотичного сп`янінням (блідість шкіри, підозрілі очі, а саме зіниці не реагували на світло). Напарник запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичній установі, однак він відмовився, так як перебував на службі та не мав часу на це. Події відбувалися в присутності двох свідків, за участю яких було складено протокол про адміністративне правопорушення. Коли почали складати матеріали, співробітників ВСП не викликали, іноді на посту бувають співробітники ВСП, але в той день їх не було. Жодного тиску на ОСОБА_1 здійснено не було.

Судом було здійснено виклик свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 шляхом направлення судових повісток, однак до суду повернулися конверти з відмітками «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою», тому, з врахуванням дії воєнного стану, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №274946 від 18.03.2025р.;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 18.03.2025р.;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 18.03.2025р., згідно яких останні були запрошені співробітниками поліції під час того як за адресою: Одеська область Одеський район с-ще Нові Біляри, траса «Одеса-Південне», 34 км. водій автомобіля «Шкода» ОСОБА_1 , керуючи даним автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, зіниці очей, які не реагують на світло, відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2,4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, ОСОБА_1 підтверджено факт керування транспортним засобом та те, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами по справі та ним самим.

Суд відхиляє доводи захисника, що працівники поліції провели адміністративну процедуру без участі представників ВСП, що є порушенням вимог статей 266 та 266-1 КУпАП, якими встановлено спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння щодо військовослужбовців.

Відповідно до частин 2, 3 статті 266 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що огляд осіб, перелік, яких визначено ч. 1 ст. 266-1 КУпАП, проводиться у порядку визначеному зазначеною статтею, у випадку виконання останніми обов`язків військової служби або перебування на території військових частин, а також на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час зупинки його співробітниками поліції керував транспортним засобом по дорозі загального користування, тобто поза межами військової частини, виконуючи функції водія. Враховуючи вищевикладене, у поліцейських були відсутні підстави для виклику службових осіб військової служби правопорядку та проведення ними огляду в порядку ст. 266-1 КУпАП. Суд вважає, що в даному випадку процедура правомірно здійснювалася в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення саме п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду), тобто те, що на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за процедурою та порядком, визначеним законом останній відмовився, що знайшло своє об`єктивне підтвердження в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані сп`яніння, суд розцінює критично, оскільки останньому ставиться у провину саме відмова від проходження огляду в установленому законом порядку. Крім того, згідно Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції поліцейський, керуючись суб`єктивним критерієм сприйняття щодо перебування особи в стані сп`яніння на підставі виявлення ним відповідних ознак такого сп`яніння, вирішує питання про проведення огляду.

Доводи захисника про те, що у протоколі вказана ознака наркотичного сп`яніння така як «зіниці, які реагують на світло», тоді ж як п. 4 Розділу 1 Інструкції говорить про зворотнє, суд вважає технічною опискою, що не впливає на ступінь доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Дійсно, під час проведення процедури технічні засоби відеозапису не застосовувалися, однак поліцейськими було залучено два свідка, що узгоджується із приписами ст.266 КУпАП. Суд надає критичну оцінку твердженням захисника про те, що свідки є зацікавленими оскільки вони перебували у формі НГУ. Так, свідком може бути будь-яка фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають встановленню по справі. Підстав не довіряти письмовими поясненням свідків у суду немає.

Таким чином, суд розцінює позицію ОСОБА_1 та його представника як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами НОМЕР_1 , що підтверджено ТСЦ МВС №5147 від 14.04.2025р., отже суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан