ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22344/25

Провадження № 33/820/650/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кеміня Сергія Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 23 липня 2025 року о 08 год. 56 хв. в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружній, 35 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Kona» д.н.з., НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що працівники поліції порушили вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки безпідставно зупинили його транспортний засіб, що свідчить про незаконність вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння та недопустимість зібраних у справі доказів.

Із наявних у справі доказів, зокрема, відеозапису, не вбачається наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кеміня С.В. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених місцевим судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №399960 від 23 липня 2025 року, якими підтверджується, що 23 липня 2025 року о 08 год. 56 хв. в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружній, 35 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Kona» д.н.з., НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_1 спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився (а.с. 4);

- направлення на огляд водія, якими підтверджується, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У зв`язку з цим, правопорушник направлявся до медичного закладу для проходження огляду (а.с. 5);

- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування, поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він категорично відмовився, ствердно відповів «відмовляюся». На пропозицію пройти огляд в медичному закладі, він також відмовився, відповівши: «Ні, не хочу» (а.с. 8).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та неправомірність їх дій щодо зупинки транспортного засобу під його керуванням, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Частиною 3 цієї статті визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль «Hyundai Kona» д.н.з., НОМЕР_1 , рухаючись позаду автомобіля «Жигулі», НОМЕР_2 , у смузі руху, яка призначена для руху лише одного транспортного засобу, розмістився поряд у вказаній смузі руху, а в подальшому продовжив рух із виїздом на зустрічну смугу руху (WhatsAppVideo 2025-07-24).

Працівник поліції під час зупинки автомобіля «Hyundai Kona», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомив водію, що причиною зупинки став рух його автомобіля у межах однієї смуги руху другим рядом (файл clip-0).

Отже, працівник поліції на виконання вимог ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» повідомив водію ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу.

Окрім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходяться у причинному зв`язку з обов`язком водія пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Доводи ОСОБА_1 щодо незаконності вимоги про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у нього не вбачалось ознак такого стану, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Так, відповідно до п.п. 2, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що під час спілкування із працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння, як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечив щодо вживання ним алкогольних напоїв, повідомив «пив пиво».

Отже, у працівника поліції були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому обґрунтовано запропонував йому пройти огляд на визначення такого стану.

За таких обставин, апеляційний суд уважає, що місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд уважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.