П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

18 вересня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва надійшли справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 №758/12765/25 (провадження 3/758/4657/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та №758/12768/25 (провадження 3/758/4658/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

15 серпня 2025 року, о 05 годині 58 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи у п`яному вигляді словесно ображав дружину, погрожував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 15 серпня 2025 року, о 14 годині 13 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушив терміново заборонний припис стосовно кривдника, а саме ТЗПСК АА №485530 (заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою до 17.08.2025 року), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину в учиненому визнав та щиро розкаявся, підтвердив обставини викладені в протоколі. Вказав, що в наслідок дій зазначених в протоколі потерпілій ОСОБА_2 спричинено шкоду.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що діями ОСОБА_1 їй завдано шкоди.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю .

Водночас, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у редакції чинній з 19 грудня 2024 року, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, умисно вчинивши дії психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство - адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Щодо наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП України суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 173-8 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з п. 16 частини першої статті першої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Таким чином, не виконавши терміновий заборонний припис ОСОБА_1 від 15.08.2025 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених адміністративих правопорушеннях, встановлено дослідженими доказами в справі, зокрема:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №635131 від 15 серпня 2025 року та серії ВАД №627448 від 15 серпня, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 15 серпня 2025 року, в яких остання повідомила, зокрема, про обставини вчинення ОСОБА_1 дій психологічного характеру по відношенню до неї;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серія АА №485530 від 15.08.2025 року;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- довідкою про результати розгляду звернення ОСОБА_2 щодо порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд вважає за необхідне об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які перебувають у провадженні судді Денисова О.О., виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають порядок об`єднання справ про адміністративне правопорушення, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод (п. п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання порядку об`єднання справ в одне провадження, суд доходить висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , притягується до відповідальності за вчинення двох правопорушень, які розглядаються одним і тим же органом (судом), та їх розгляд призначений на 18 вересня 2025 року, суд дійшов висновку про необхідність об`єднання справ №758/12765/25 (провадження 3/758/4657/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 та №758/12768/25 (провадження 3/758/4658/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в одне провадження для спільного розгляду.

ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відноситься до числа більш серйозних, оскільки санкція цієї статті передбачає більш суворіше стягнення, ніж санкція ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, тому адміністративне стягнення йому необхідно призначити в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, необхідним і достатнім убачається накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Разом з цим, не вбачається необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33, ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8, 283, 284, 287, 294, 303, 307, 308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справи №758/12765/25 (провадження 3/758/4657/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та №758/12768/25 (провадження 3/758/4658/25) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єднати в одне провадження та об`єднаній справі присвоїти єдиний номер №758/12765/25 (провадження 3/758/4657/25).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О. О. Денисов