КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4570/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 361601 від 14 червня 2025 року вбачається, що 14 червня 2025 року о 13:15 год. у м. Києві по просп. Романа Шухевича, у напрямку вул. Братиславська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , створила аварійну обстановку, а саме: при перелаштуванні з крайньої правої смуги в крайню ліву смугу не переконалась у безпечності та що це не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, змусивши водія транспортного засобу «Nissan Tida» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, різко змінювати швидкість до різкого гальмування автомобіля задля уникнення ДТП, чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено адмiнiстративне стягнення у виді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 грн, на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 16 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, адже за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів.

Адвокат Бойкініч Р.С. та ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у доводах апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною п`ятою статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Отже, за порушення правил розташування транспортного засобу на проїзній частині, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян наступає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено вимогу від водія переконатися, що перед початком руху, перестроюванням чи зміною напрямку руху це буде безпечно і не створить небезпеки або перешкод іншим учасникам руху.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 361601 від 14 червня 2025 року - 14 червня 2025 року о 13:15 год. у м. Києві по просп. Романа Шухевича, у напрямку вул. Братиславська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , створила аварійну обстановку, а саме: при перелаштуванні з крайньої правої смуги в крайню ліву смугу не переконалась у безпечності та що це не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, змусивши водія транспортного засобу «Nissan Tida» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, різко змінювати швидкість до різкого гальмування автомобіля задля уникнення ДТП, чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП (а.с. 1-2);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції № 474785, №471730, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано процедуру складання матеріалів адміністративного правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди. З наданих водіями-учасниками ДТП усних пояснень вбачається, що водій автомобіля «Nissan Tida» рухалась у крайній лівій смузі, коли автомобіль «KIA Ceed» під керуванням ОСОБА_1 раптово виїхав попереду на її смугу руху із крайньої правої смуги для здійснення розвороту. Вказані дії змусили водія автомобіля «Nissan Tida» різко загальмувати, внаслідок чого автомобіль «Tesla» здійснив зіткнення із транспортним засобом «Nissan Tida». Водій, який став очевидцем даної пригоди побачив, що ОСОБА_1 залишила місце ДТП, а тому поїхав за нею та попросив повернутись на місце пригоди. ОСОБА_1 не висловлювала заперечень щодо наданих пояснень водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди, лише зазначила, що не побачила автомобіль «Nissan Tida». Також будь-якої незгоди зі складеним щодо неї протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, вона не висловила (а.с. 4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та ОСОБА_1 , крім того їй було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 14.06.2025 року за участю ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, адже за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, як такі, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП доведений сукупністю вищенаведених доказів, об`єктивність яких суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, під час складання якого особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не висловлювала жодних заперечень та не заявляла про незгоду з його змістом, і відеозаписом із нагрудних відеокамер патрульних поліції, на яких зафіксовано процедуру складання матеріалів про адміністративне правопорушення та пояснення водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до яких саме дії ОСОБА_1 призвели до різкого гальмування автомобіля «Nissan Tida» та подальшого зіткнення. Таким чином, такі доводи апеляційної скарги не спростовують установлених у справі фактичних обставин і не дають підстав для висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 ..

Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважала за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у них відомостями не зазначила.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 грн, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року, залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «18» вересня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко