Справа № 488/4067/25
Провадження № 3/488/963/25
ПОСТАНОВА

18.09.2025 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29а

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Коротков Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

16.09.2025 року до Корабельного районного суду міста Миколаєва надійшли матеріали, відповідно до яких ОСОБА_1 , за адресою: місто Миколаїв, вулиця Торгова/вулиця Марії Ульянової, парк «Роднік», не виконала свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини ОСОБА_2 , 2017 року народження, а саме залишила без нагляду та батьківського піклування останнього, чим наразила його на небезпеку, залишила його на водоймищі «Роднік» без нагляду дорослих, тим самим порушила вимоги Закону України «Про охорону дитинства» та статтю 150 Сімейного кодексу України.

Правопорушниця в судовому засіданні вину не визнала, суду пояснила, що її дитина ніколи не втікала з дому, у вказаний день, як потім з`ясувалось, її син переліз через паркан до сусідів та пішов до парку «Роднік». Правопорушниця шукала його скрізь, гадки не мала, що її син міг піти до вказаного парку. Її син не схильний до втеч з дому, такого раніше не було ніколи. Окрім того, він є дитиною з інвалідністю віком до 18 років.

Відповідно до частини 1 статті 184 КУпАП відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють наступає у разі ухилення їх від виконання передбачених законодавством обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, освіти та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що на батьків покладається обов`язок виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Аналіз вказаних приписів Закону дає змогу дійти висновку, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності у результаті яких відсутня належна турбота про виховання та навчання неповнолітніх. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток, створення необхідних умов для своєчасного одержання освіти, успішного навчання та підготовки до трудової діяльності тощо.

Отже, правовою підставою для покладання відповідальності на батьків за частиною 1 статті 184 КУпАП є наявність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав і інтересів неповнолітніх. З об`єктивного боку аналізоване правопорушення полягає у дії або бездіяльності батьків неповнолітніх, тобто в тому, що вони не виконують або неналежним чином виконують свої обов`язки.

Ухилення від виконання батьківських прав - це психічне ставлення батьків до противоправної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, що виражається у формі умислу чи необережності. Відповідальність у цьому випадку настає, якщо вони розуміли, могли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки й керувати ними, якщо вони мають юридичну і фізичну можливість.

Вивчивши матеріали справи та надавши оцінку представленим доказам, суддя доходить висновку, що дії ОСОБА_3 не досягли і навіть потенційно не могли досягти такого рівня невиконання батьківських обов`язків аби їх можна було вважати саме ухиленням від виховання дитини або ж від забезпечення належних умов життя та/або навчання, відтак, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 184 КУпАП.

Згідно статей 9, 247 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи та з урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Коротков