П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Волкова Н.С., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли із Відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст наданих до суду протоколів, позиції учасників справи

1.1. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438775, 27.07.2025 близько 17 години 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє психологічне насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме голосно кричав, говорив особисті образи та чинив психологічний тиск.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

1.2. 23 вересня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Коробкової Г.О. надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження, вважає посилання заявника щодо здійснення психологічного тиску необґрунтованим, так як жодних підтверджень до матеріалів справи не долучено. Вказала, що можливі емоційні висловлювання ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 зумовлені не бажанням принизити чи залякати заявника, а викликані переживаннями щодо можливого позбавлення спілкування з сином, піклування за ним та виховування, що призведе до остаточного припинення сімейних відносин, які він намагався зберегти.

1.3. Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 , було роз`яснено права відповідно до вимог статті 268 КУпАП, а також положення статті 63 Конституції України, натомість ОСОБА_2 було роз`яснено права відповідно до вимог статті 269 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 27.07.2025 приїхав до дружини ОСОБА_2 з квітами та подарунками з бажанням налагодити сімейні стосунки, оскільки хотів зберегти сім`ю. У той момент, коли він гуляв з сином на подвір`ї, вийшов батько його колишньої дружини та почав чинити на нього тиск, виганяти з подвір`я. Пізніше приїхали працівники поліції та склали 2 термінових заборонних приписів як стосовно нього, так і стосовно колишньої дружини. Пояснив, що не вчиняв жодних дій стосовно своєї колишньої дружини, про які зазначено в протоколі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Коробкова Г.О. просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини викладені в клопотанні. Зазначила, що між колишнім подружжям 27.07.2025 відбувся сімейний конфлікт на ґрунті питань, які пов`язані з розривом сімейних стосунків та порядку участі у вихованні дитини, жодних дій, які становлять склад правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв. Надала терміновий заборонний припис строком на 3 дні стосовно кривдника ОСОБА_2 від 27.07.2025, згідно якого остання вчинила психологічний тиск відносно свого чоловіка ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що 27.07.2025 ОСОБА_1 , який є її колишнім чоловіком, за адресою: АДРЕСА_2 , ображав її та чинив психологічний тиск, однак те, що ОСОБА_1 кричав на неї заперечила. Повідомила, що у протоколі неправильно зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, а саме, події відбулися 27.07.2025 близько 19 години 00 хвилин, а в протоколі зазначено час 17 година 00 хвилин. Пояснила, що 27.07.2025 мала зустріч з колишнім чоловіком ОСОБА_1 на території домоволодіння її батьків. Чоловік погрожував їй, що у разі розлучення він забере дитину. Крім того, спричинив на неї психологічний тиск, що буде писати заяву в поліцію на її батька.

2. Релевантні джерела права

2.1. Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, згідно з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

2.2. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність передбачена за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

2.3. Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

3. Опис обставин, установлених під час розгляду справи, та оцінка аргументів учасників

3.1. Згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказаним вимогам закону протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438775 від 07.08.2025 не відповідає, оскільки у протоколі вказано про те, що подія мала місце 27.07.2025 близько 17 години 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , однак згідно з копією електронного рапорта від 27.07.2025, ОСОБА_2 звернулася 27.07.2025 о 19 годині 42 хвилині на лінію «102» з повідомлення про вчинення відносно неї психологічного тиску ОСОБА_1 , про що також зазначала ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено, чи завдали такі дії, про які йдеться в протоколі, шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої. У той час як фабула ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у редакції чинній на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачає адміністративну відповідальність саме за завдану шкоду фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, які наслідки настали, а саме яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої, що прямо витікає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП та є обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення.

3.2. Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення насильства психологічного характеру відносно його колишньої дружини ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно з поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які надані у судовому засіданні, а також згідно з наданим ОСОБА_1 терміновим заборонним приписом строком на 3 дні стосовно ОСОБА_2 , між ними, як колишнім подружжям (подружжям на час події, зазначеної у протоколі) виник конфлікт.

Однак сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не є імперативними фактами доведеності вини особи, а лише фіксують обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені доказами, долученими до протоколу.

До матеріалів справи додані письмові пояснення ОСОБА_3 від 27.07.2025, який указав, що 27.07.2025 до місця проживання його доньки ОСОБА_2 приїхав чоловік його доньки ОСОБА_1 з метою зустрічі з їх спільною дитиною. Також указав про те, що ніяких конфліктів у них не було, ніякого спілкування не було.

Інших доказів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано, свідки подій працівниками поліції не опитувалися, а наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для встановлення доведеності вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру.

Викладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи надані суду докази, як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

4. Накладення стягнення та вирішення інших процесуальних питань

4.1. Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п. 3 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

За встановлених у судовому засіданні обставин, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суддя-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Черкаський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н. С. Волкова