Справа № 471/822/25
Провадження №3/471/393/25
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Гукова І.Б., за участю секретаря Прокопчук Н.Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Стремілова М.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124, Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2025 року в провадження Братського районного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення №471/822/25 (провадження № 3/471/393/25), окрім того, 23.07.2025 року надійшли справи № 471/838/25 (провадження № 3/471/398/25) та № 471/839/25 (провадження № 3/471/399/25) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи той факт, що справи про адміністративні правопорушення вчиненні однією особою вважаю за необхідне об`єднати справи в одне провадження.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 390549 від 13.07.2025 року, 13.07.2025 року о 18 год. 15 хв., в с. Братське, вул. Вороніна, гр. ОСОБА_1 керував тз Хюндай Сантафе д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я "Братська лікарня" відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 393450 від 16.07.2025 року, 13.07.2025 року о 13 год. 45 хв., в с. Братське, вул. Миру, гр. ОСОБА_1 керував тз Хюндай Сантафе д/н НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з автомобілем Фольцваген гольф д/н НОМЕР_2 та залишив місце ДТП до якого він був причетний, чим порушив п.2.10.а. ПДР.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 393439 від 16.07.2025 року, 13.07.2025 року о 13 год. 45 хв., в с. Братське, вул. Миру, гр. ОСОБА_1 здійснював маневр руху транспорту заднім ходом не переконавшись в безпеці маневру та не створив безпеку іншим учасникам руху в наслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Фольцваген гольф д/н НОМЕР_2 , в наслідок чого автомобіль отримав незначні механічні пошкодження, чим порушив, п.10.9. ПДР.

Під час судового засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав, суду пояснив наступне. Що стосується факту вчинення ним ДТП та подальше залишення місця пригоди. 13.07.2025 року у вечірній час, після 18 години, він перебував у патрульній машині працівників поліції та йому стало відомо про те, що він нібито скоїв ДТП. Однак цей факт не був перевірений працівниками поліції після отримання ними інформації, а він був затриманий та доставлений до будівлі ТЦК, та лише 16.07.2025 року йому було вручено протокол за ст..ст. 124 та 122-4 КУпАП. При цьому схему ДТП йому не вручала та з її змістом не ознайомлювали. Що стосується вчинення ним правопорушення за ст.. 130 ч. КУпАП він може пояснити наступне. 13.07.2025 року близько 18.00 години він повертався на власному автомобілі від свого знайомого та був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на що він зазначив, що огляд бажає пройти в лікарні. В лікарні йому запропонували пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер», однак сертифікат на вказаний прилад йому не надали, а тому він погодився пройти огляд шляхов відібрання у нього аналізу крові. Однак лікар та поліцейський відмовили йому в такому огляді. Після чого його було доставлено до будівлі ТЦК. Складання протоколу відбувалося за його відсутності, а було лише надано працівником поліції копію протоколу, зі змістом якого він ознайомитися не зміг. Оскільки при собі не мав окулярів. Працівник поліції вголос протокол не зачитав, а лише зробив відмітку, що він відмовився від підпису у протоколі. Права, передбачені Конституцією України та КУпАП йому не було роз`яснено.

Захисник Стремілов М.М. просив суд закрите провадження у справі, у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.,

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 с. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Під час дослідження відеозапису доданого до протоколу встановлено, що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 за керування транспортним засобом будучи не пристебнутим паском безпеки. Під час спілкування у працівників поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння та останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, він був доставлений до лікарні. В лікарні йому також було запропоновано пройти огляд шляхом продуття алкотестера. Однак, ОСОБА_1 відмовився та зазначив, що бажає пройди огляд на стан сп`яніння шляхов відібрання у нього аналізу крові. Проте лікарем та працівником поліції йому було відмовлено у такому. Після чого ОСОБА_1 було доставлено до будівлі ТЦК, а протокол складався працівником поліції у службовій машині за відсутності ОСОБА_1 . Після складання та роздрукування протоколу інспектор поліції зайшов до будівлі ТЦК та віддав протокол ОСОБА_1 на що останній зазначив, що не має при собі окулярів та не може прочитати зміст протоколу. Інспектор поліції в графі 13 протоколу зробив позначку відмовився від підпису. З переглянутого відео не встановлено, що інспектором поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП та не зачитано вголос зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №815/3591/17.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Положенням ст. 122-4КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також суспільні відносини у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення, крім вчинення порушення правил дорожнього руху, додатково характеризується вказівкою на настання наслідків у вигляді майнової шкоди.

Умовою настання адміністративної відповідальності у даному випадку є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.07.2025 року серії ЕПР1 №393439, працівником поліції було складено протокол відносно ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ним п.10.9. Правил Дорожнього руху України.

Відповідно до п.10.9. ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно п.1 Розділу IX Наказу №1395 від 07.11.2015 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10листопада 2015 р. за №1408/27853 Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі (Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124КпАП України), у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються, зокрема, схема місця ДТП (додаток 8),яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

З наявної в матеріалах справи схеми місця ДТП, яка сталася 13.07.2025 року о 13 год. 45 хв. в с-щі Братське вул. Миру, 73, відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу виноситься постанова про закриття справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративні правопорушення № 471/822/25 (провадження № 3/471/393/25), № 471/838/25 (провадження № 3/471/398/25) та № 471/839/25 (провадження № 3/471/399/25) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти загальний № 471/822/25 (провадження № 3/471/393/25).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушеного за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 18.09.2025 року.

Суддя - Гукова І. Б.