КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3527/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року місто Київ

справа №755/717/25

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

при секретарі Балковій А.С.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Сіренко М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в іншій частині залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що відповідно до диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП, законодавець встановлює імперативну вимогу, щодо проведення уповноваженою особою саме медичного огляду, а не огляду із застосуванням приладу Драгер.

Вказував, що якщо виходити з даних протоколів про адміністративні правопорушення та оскаржуваної постанови то ОСОБА_1 вживав алкоголь в момент вчинення ДТП, оскільки час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУПАП, співпадає з часом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові, що не дає підстав для кваліфікації дій водія за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Посилався на те, що матеріали справи не містить будь-яких доказів, якими можна будо б встановити час вживання ОСОБА_1 алкоголю і такі докази не наведені в оскаржуваній постанові судді районного суду.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом по справі, протокол являється по своїй природі процесуальним документом в суть адміністративного правопорушення та обвинувачення якому викладається пред`явленого особі.

Вказував, що якщо виходити з даних доказів, то ОСОБА_1 міг вживати алкоголь до події ДТП та керувати у стані алкогольного сп`яніння, але у такому разі його дії не можна кваліфікувати за ч.4 ст.130 КУпАП, а за ч.1 ст.130 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не складався та не розглядався судом.

Посилався на те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.130 КУпАП, так як його вину поліцейським не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

В судовому засіданні апеляційного суду, захисник-адвокат Сіренко М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Сіренка М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.4 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №203479, 23 грудня 2024 року о 17:15 год. в АДРЕСА_1, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував за її змінами на прибудинковій території рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності здійснив наїзд на припаркований автомобіль Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №828946, 23 грудня 2024 року о 17:15 год. в АДРЕСА_1, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду та вжив алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.п.2.5, 2.10 «є» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2024 року серії ЕПР1 №203479;

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2024 року серії ААД №828946;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 грудня 2024 року;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він пояснював, що рухаючись заднім ходом він здійснив наїзд на транспортний засіб Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_2 , свою провину визнав. Після чого, піднявся додому та вжив спиртне, а саме 50 гр. горілки;

відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №471669, №471682, №471018.

Як вбачається з відеозапису, на запитання працівника поліції чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів на що на час, коли він вчинив ДТП, він не вживав алкогольні напої, а вже після скоєння ДТП, вживав 50 грам горілки, вдома (17:46:40). Після чого працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння на алкотестері «Драгер», на що останні відмовився (17:48:38-17:49:14). Далі працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до лікаря нарколога для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній також відмовився (17:49:37).

Вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю є підставою притягнення її до відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт вживання ОСОБА_1 алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участю та порушення ним п.п.2.5, 2.10 «є» Правил дорожнього руху України.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.2.5, 2.10 «є» ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП, законодавець встановлює імперативну вимогу, щодо проведення уповноваженою особою саме медичного огляду, а не огляду із застосуванням приладу Драгер, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікаря нарколога, на що останні відмовився (17:49:23-17:49:37).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містить будь-яких доказів, якими можна будо б встановити час вживання ОСОБА_1 алкоголю, є безпідставними та спростовуються особистими поясненнями ОСОБА_2 , в яких останній зазначає, що після вчинення ДТП він піднявся додому та вжив спиртне, а саме 50 гр. горілки (а.с.10), а також як вбачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи ОСОБА_2 особисто зазначив, що на час, коли він вчинив ДТП, він не вживав алкогольні напої, а вже після скоєння ДТП, вживав 50 грам горілки, вдома (17:46:40).

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що він вжив алкоголь до вчинення ДТП, а після ДТП не вживав є непереконливими, і сприймаються судом як намагання уникнути відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо не згоди з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.