Справа №: 307/3171/25
Провадження № 3/307/1194/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеса, Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 10 серпня 2025 року близько 16 год. 00 хв., на напрямку №277 прикордонного знаку в межах прикордонної смуги, на відстані 200 метрів до лінії державного кордону, (територія Тячівського району Закарпатської області) був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний Патруль». За результатами перевірки БД «Ризик» встановлено, що ОСОБА_1 , 07 жовтня 2024 року близько 12 год. 00 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне» (Тереблеченська громада Чернівецької області) здійснив незаконний перетин державного кордону з України до Румунії по невідомому паспортному документу Румунії серії 060519977 від 24 вересня 2021 року, чим порушив вимоги ст.ст. 2,3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27 січня 1995 року №57, ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, ст.9, ст.12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Гуцуляк С.В. в судове засідання не з`явилися згідно поданої заяви представник просила справу розглянути у їх відсутності.

Крім того, 12 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання захисника Гуцуляк С.Т. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діяннях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. З вказаними обставинами громадянин ОСОБА_1 не згідний та не визнає повністю вину у вчиненні зазначеного у протоколі адміністративного правопорушення. Так, 07 жовтня 2024 року при перетині державного кордону України з Румунією в МПП «Порубне» громадянин ОСОБА_1 , можливо помилково пред`явив співробітниками прикордонної служби паспорт громадянина Румунії. Даний паспорт містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави та визнаний Україною. Однак, в той же день він повернувся назад та пред`явив вже паспорт громадянина України, при цьому співробітники прикордонної служби будь-яких претензій до нього не пред`явили. Після 07 жовтня 2024 року громадянин ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України та будь-яких претензій до нього зі сторони працівників державної прикордонної служби не було, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_2 . В ОСОБА_1 не було жодного умислу, чи то наміру незаконно перетнути державний кордон України та чому інспектор прикордонної служби зазначає про «невідповідний паспортний документ» невідомо. Здійснюючи перевірку паспорту та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України вчиняють такі дії з метою встановлення дійсності документів та їх належності відповідній особі. Тому, дії ОСОБА_1 не суперечать вимогам ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», оскільки він перетнув кордон за дійсним паспортним документом. Будь-яких доказів того, що громадянин ОСОБА_1 перетнув державний кордон України 07 жовтня 2024 року з підробленим паспортом громадянина Румунії матеріали адміністративної справи не містять. Так само, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів того, що ОСОБА_1 , подаючи при перетині кордону України на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Румунії, діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів.

Крім того зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів додано: протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що протокол складено в присутності свідків, які фактично не були присутні під час складання даного протоколу. Чому паспортний документ є невідповідним також не вказано; протокол про адміністративне затримання, в якому сказано, що він складений о 16 год. 00 хв. 10 серпня 2025 року, що не відповідає дійсності, оскільки фактично ОСОБА_1 був затриманий зранку, приблизно о 10 год. та свідків під час складання даного протоколу не було. Навіть не опитано громадянина ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у протоколі; пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_3 , в якому вказано, що громадянин ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року перетнув державний кордон на виїзд з України, і 07 жовтня 2025 року перетнув кордон на в`їзд за паспортом громадянина України, що не відповідає дійсності; довідка щодо проведення опитування 1-го громадянина України в якій вказано, що 10 серпня 2025 року о 18 год. виявлено 1 громадянина, що не відповідає дійсності, оскільки о 16 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 вже був офіційно затриманий. Також, вказано, що 10 серпня 2025 року, перебуваючи за місцем проживання вирушив на транспортному засобі «Фольксваген» з д.н.з. НОМЕР_1 , що не відповідає дійсності, оскільки 10 серпня 2025 року приблизно о 10 год. ОСОБА_1 вже був фактично затриманий співробітниками прикордонної служби на Закарпатті, а громадянин ОСОБА_1 проживає в Чернівцях. При цьому слід зауважити, що у вказаній довідці підпису особи, що притягується до відповідальності немає, як і немає самого письмово пояснення, як першоджерела складання такої довідки, тобто немає підтвердження, що вказана особа надала саме такі пояснення.; копії паспортів громадянина ОСОБА_1 , витягу з бази та схеми, яка нічого не доводить.

Докази, які би поза розумним сумнівом доводили те, що ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року дійсно мав умисел на перетинання державного кордону України до Республіки Румунія без відповідних документів, відсутні, що у свою чергу виключає його вину, як обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, то вважає, що провадження по даній адміністративній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, через відсутність у його діяннях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши в повному обсязі матеріали справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст.204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , який є громадянином України та одночасно громадянином Румунії, при спробі перетину державного кордону України надав паспорт громадянина Румунії для виїзду закордон.

Разом з тим, ст.4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч.1 ст.2 Закону України від 18.01.2001 року №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в?їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім?я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.204-1 КУпАП.

З даного приводу слід зазначити, що об?єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в?їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п.2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Тому, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в?їзд на територію України громадянами України за пред?явленням паспортів, виданих на ім?я громадян іноземної держави, суперечить ст.3 Закону України «Про порядок виїзду і в?їзду в Україну громадян України».

Встановивши правовий зв?язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПСУ зобов?язанні керуватись правовою нормою п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України. Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 правил перетинання державного кордону громадянами України, що затвердженні постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в?їзд в Україну.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документа громадянина іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетинання державного кордону України, так як даний документ не може вважитися відповідним, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, тобто спроба незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 357476 від 10 серпня 2025 року, протоколом про адміністративне затримання від 10 серпня 2025 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 10 серпня 2025 року, витягом з бази даних «Ризик» від 10 серпня 2025 року, письмовими поясненнями інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 від 10 серпня 2025 року, копією паспорта громадянина Румунії № НОМЕР_2 , копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 .

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії посадових осіб щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровано.

Крім того, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

З огляду на викладене, суд відхиляє посилання захисника Гуцуляк С.Т. про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

На підставі викладеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, доведена зібраними та дослідженими у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд, врахувавши особу порушника, який до адміністративної відповідальності раніше не притягався, а також те, що негативних наслідків не настало, вважає за необхідне звільнити останнього від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 22, 34, 40-1, 283-285, 287-289 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, в зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежитись усним зауваженням.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.Д.Стецюк