ПОСТАНОВА

Справа № 947/27367/25

Провадження № 3/947/3659/25

24.09.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №386775 від 10.07.2025, складений інспектором УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Касаджик М.І. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025, близько 00:03, навпроти буд.1 по вул.Сорванова в м.Одесі, керував транспортним засобом електроскутером Bolt, без державного знаку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а «Правил дорожнього руху України».

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою особи за допомогою приладу газоаналізатору Drager Аlcotest 7510, прилад ARLM-0378, що підтверджується тестом 1084 від 10.07.2025. Результат огляду становить 0,30 проміле, що відповідає стану алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 , представлений адвокатом Коюда М.А., до суду не з`явився. Про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином. Адвокат Коюда М.А. заявив клопотання про проведення судового засідання без участі ОСОБА_1 .

Згідно ст.268 КпАП України явка особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, у вказаній категорії справ не є обов`язковою, а тому протокол розглянуто без участі ОСОБА_1 , за участю його представника - адвоката Коюда М.А.

Адвокат Коюда М.А. надав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення з проханням закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, які підтримав в судовому засіданні.

В обґрунтування своєї позиції і клопотання адвокат Коюда М.А. зазначив, що

10.07.2025, близько дванадцятої години ночі, ОСОБА_1 повертався додому з прогулянки з друзями по вул.В.Гуляєва. На розі вул.В.Гуляєва та вул.Танкерна він помітив електросамокат Bolt, залишений на проїжджій частині на перехресті. Щоб самокат не заважав руху автомобілів і не створював небезпеки для інших учасників дорожнього руху у темну пору доби при відсутності тротуарного освітлення в умовах світломаскування, ОСОБА_1 узяв самокат, та почав пересування у бік тротуару. Саме у описаний вище момент до ОСОБА_1 під`їхали працівники поліції. Поліцейські вирішили, що він, нібито, «керував самокатом» у стані алкогольного сп`яніння. Однак об`єктивно керування транспортним засобом у правовому значенні, на думку адвоката, не здійснювалося, оскільки ОСОБА_1 не рухався на самокаті та не використовував його як транспорт.

Більш того, на думку адвоката, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився пройти, не усвідомлюючи, що сама подія може бути неправильно витлумачена. ОСОБА_1 не заперечував проти проходженням огляду на стан сп`яніння на місці, оскільки усвідомлював, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та розумів, що протокол буде складено не звертаючи на те, чи надасть він свою згоду на дослідження на місці чи ні.

ОСОБА_1 , якому лише нещодавно виповнилося 18 років, було психологічно складно орієнтуватися у стресовій ситуації спілкування з працівниками поліції вночі, які штучно створювали на нього психологічний тиск та спонукали формально погодитися з озвученим результатом, аби якнайшвидше завершити неприємну процедуру.

Наявні в матеріалах справи докази направлені до суду не містять обґрунтування причини а ні для зупинки транспортного засобу (на виконання вимоги ст.35 Закону України «Про національну поліцію») та в цілому його руху, а ні підстав для звернення працівниками поліції до ОСОБА_1 (відповідно до приписів ст.32 Закону України «Про Національну поліцію»).

Працівниками поліції не було задокументовано факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, інших норм та положень чинного законодавства України, через що може наступати відповідна правова відповідальність.

Посилання поліцейського на комендантську годину, як на єдину підставу зупинки ОСОБА_1 є, на думку адвоката, прямим перевищенням службових повноважень та порушенням прав особи на доцільне інформування щодо вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно, на думку адвоката, всі докази, отримані внаслідок такої незаконної зупинки, є неналежними, оскільки здобуті з порушенням закону і не можуть бути використані для притягнення до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши та дослідивши заперечення адвоката Коюда М.А., дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушені правил дорожнього руху України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерств внутрішніх справ України і охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11.11.2015, (далі, Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі, поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу самостійно виявляє і приходять висновку про наявність у водія відповідних ознак сп`яніння.

В свою чергу, на виконання вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується сукупністю інших доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,3 проміле, оптичним диском з відеозаписом обставин адміністративного правопорушення, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу, довідками інформаційного порталу Національної поліції, згідно яких ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом року не притягувався та не отримував посвідчення водія.

Так, з відеозапису на оптичному диску вбачається, що транспортний засіб без державного номеру під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки останній рухався містом під час дії комендантської години. ОСОБА_1 були повідомлені причини зупинки. ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. Під час спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у того вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу газоаналізатору Drager або проїхати до медичного закладу на медичний огляд. Поліцейський також роз`яснив наслідки відмови від проходження медичного огляду. ОСОБА_1 не заперечував проти проведення дослідження за допомогою газоаналізатору Drager та не оспорював факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, повідомивши, що вживав алкогольні напої. Під час перевірки виявляється, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рівень якого становить 0,3 проміле. ОСОБА_1 погодився з результатами вимірювання. На пропозицію поліцейського підтвердити результати вимірювання в медичному закладі відмовився. Після чого починається процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений.

Правомірність зупинки ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом під час дії комендантської години, підтверджено відеозаписом. Ознаки алкогольного сп`яніння водія були виявлені уповноваженим поліцейським, після чого стан алкогольного сп`яніння підтверджений у встановленому порядку.

Доводи адвоката Коюда М.А., які він виклав в своїх запереченнях, спростовуються матеріалами справи та дослідженим відеозаписом.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі №127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні. а тому доводи адвоката Коюда М.А., що начебто ОСОБА_1 не керував, а лише перемістив електросамокам з одного місця на інше, є голослівними.

Доводи адвоката Коюда М.А. про необґрунтованість підстав для зупинки ОСОБА_1 також спростовуються матеріалами справи, оскільки останній рухався містом під час дії комендантської години та був зупинений працівниками поліції для встановлення причин порушення тимчасових обмежень, введених під час дії правового режиму воєнного стану на території України.

Посилання адвоката на здійснення тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 також спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом обставин події, згідно якого поліцейські поводили себе професійно, дотримуючись відповідних відомчих Інструкцій та алгоритму дій. Більш того, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими жодних зауважень не висловлював, дослідження проходив добровільно, підтвердив факт вживання алкогольних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння, погодився з результати тесту та не оскаржував його.

Більш того, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тому, наявний в матеріалах справи CD-диск з відеозаписом обставин адміністративного правопорушення, є належним та допустимим доказом.

Оскільки ОСОБА_1 , не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто як інша особа згідно санкції ч.1 ст.130 КпАП України, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника, враховується характер адміністративного правопорушення, данні про особу винного.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (Сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави (р/р-UA0015001 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач: ГУК Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (Шістсот п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАП України, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.