Справа № 467/1283/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, громадянин України, не працюючого, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 05 вересня 2025 року близько 18:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , здійснив роздрібну торгівлю тютюновими виробами з рук, а саме сигаретами «Rothmans».

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

ОСОБА_1 про дату, час і місце цього судового засідання був повідомлений належно, що слідує із самого протоколу про адміністративне правопорушення, проте, до суду не прибув, ніяких заяви чи то клопотань не направляв, про причини неявки не повідомляв.

Тому суд, з огляду на положення ч.1 ст. 268 КУпАП, ураховуючи наявність даних про належне сповіщення ОСОБА_1 про цей судовий розгляд, а так само і те, його присутність при розгляді такого роду справи не є обов`язковою, вважає за можливе винести постанову по суті справи і тим самим завершити це провадження.

За таких обставин, суд, дослідивши наявні у провадженні докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Водночас, положення ст. 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП настає у разі торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

У цій справі ОСОБА_1 обвинувачується у здійсненні продажу з рук тютюнових виробів без марок акцизного збору, що є порушенням п. 10 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Як вбачається з аналізу законодавства України, припускаю, що уповноважена особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, мала на увазі ст. 15-3 щодо обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, що міститься в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Однак, слід зауважити, що норми вказаного закону втратили чинність 01.01.2025 року.

Суд вважає зайвим посилання на цей закон у протоколі.

Крім того, вважаю що з обставин, відображених у протоколі, підлягає виключенню твердження, що тютюнові вироби не містили марок акцизного збору, бо диспозиція ч.3 ст. 156 КУпАП не передбачає цієї кваліфікуючої ознаки.

З урахуванням зазначеного, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, бо у ньому наявні усі дані, які охоплюються диспозицію ч.3 ст. 156 цього ж Кодексу.

У той час, як будь-яких даних про допущення істотних порушень прав і свобод особи при його складанні у розпорядженні судді немає, що виключає можливість визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 720457 від 05 вересня 2025 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та, загалом, обставин учинення правопорушення.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 05 вересня 2025 року слідує, що 05 вересня 2025 року близько 18 години 10 хвилин він придбав чотири пачки цигарок «Ротманс» за двісті гривень у чоловіка на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані цигарки придбав без марки акцизного збору.

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_1 від 05 вересня 2025 року, наданих ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, останній пояснив, що він дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . А 05 вересня 2025 року о 18 годині 10 хвилин продав невідомій йому особі чотири пачки сигарет марки «Ротманс» без марки акцизного збору, за що отримав грошову винагороду в розмірі 200 грн. Після цього, до нього приїхали працівники поліції з приводу продажу ним сигарет без марок акцизного збору. Працівники поліції запропонували йому добровільно видати залишок сигарет та кошти, отримані за їх продаж, на що він погодився. Добровільно видав працівникам поліції 10 пачок сигарет «Ротманс» без марок акцизного збору та грошові кошти.

Матеріали справи, також, містять заяву ОСОБА_1 , згідно якої останній добровільно видав працівникам поліції 10 пачок цигарок «Ротманс» та 200 грн. грошової винагороди за продані ним 4 пачки цих же цигарок без марки акцизного збору.

Водночас, адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП настає у разі торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Тому суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Тому у ракурсі проаналізованих фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, так як безсумнівно установлено, що він здійснив торгівлю тютюновими виробами з рук.

Водночас, докази, на підставі яких суд зробив такі висновки, є належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а так само і допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку немає. Принаймні, протилежного судом не установлено та іншими особами не доведено.

Усі докази у сукупності, підтверджують обставини, що підлягають встановленню у цій справі, а саме: що було учинено адміністративне правопорушення і що особа, яка притягається до відповідальності, винна у цьому.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, у цьому провадженні суд не установив.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП суддя враховує: характер вчиненого правопорушення; особу порушника, зокрема, його вік, відсутність даних про його притягнення до відповідальності, у тому числі й протягом одного року; ступінь його вини; відсутність, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 156 КУпАП у виді штрафу з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,60 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 283 -285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі

Вилучені у ОСОБА_1 05 вересня 2025 року предмети торгівлі - 10 пачок цигарок «Rothmans» та 200 (двісті) грн. 00 коп., виручки від продажу предметів торгівлі, згідно квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення № 67, які знаходяться на зберіганні у відділенні поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, - конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення з урахуванням норм ст.ст. 287-294 даного Кодексу і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ірина Явіца