Справа № 723/2921/25
Провадження № 3/723/4013/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Посохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої приватним підприємцем, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 376666 від 30.06.2025, 30 червня 2025 року о 00:15 год. ОСОБА_1 в м. Сторожинець, вул. Богдана Хмельницького, 3, керувала автомобілем марки HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, в стані алкогольного сп`яніння. Тест на алкогольне сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера ДРАГЕР ARAM 2282: проба позитивна 1,07 проміле, чим порушила п. 2.9 «а» ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що вона не керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а знаходилась у ньому разом зі своїм чоловіком, з яким вона посварилась, після чого чоловік вийшов з автомобіля і пішов, а вона пересіла на водійське сидіння і в цей момент до автомобіля під`їхали працівники поліції.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Александров О.П. подав клопотання, в якому просив закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в її діях ознак адміністративного правопорушення. Суду пояснив, що відео з нагрудних камер працівників поліції не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та моменту зупинки транспортного засобу. Крім того, у протоколі у графі «до протоколу додається» зазначено: пояснення водія, показання технічного запису, акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи. Однак не вказано, яким технічним засобом проводився відеозапис, на якому носії записано і яким пристроєм. Також зазначає, що акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати та години і місце складання.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 376666 від 30.06.2025 він складений за те, що 30 червня 2025 року о 00:15 год. ОСОБА_1 в м. Сторожинець, вул. Богдана Хмельницького, 3, керувала автомобілем марки HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, в стані алкогольного сп`яніння. Тест на алкогольне сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера ДРАГЕР ARAM 2282: проба позитивна 1,07 проміле, чим порушила п. 2.9 «а» ПДР.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 376666 від 30.06.2025; чек газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», прилад ARAM-2282, тест № 993 від 30.06.2025, з якого вбачається, що тестування проводилось 30.06.2025 о 01 год. 33 хв., результат тесту 1,07 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводився за допомогою алкотестера «Drager ARAM 2282», у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка та нечітка хода. Результат огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,07 проміле; направлення на огляд водія в заклад охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння від 30.06.2025, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка та нечітка хода. Результат огляду: їхати в лікарню відмовилась; письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.06.2025; рапорт інспектора СРПП ВП № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області Крецького Ю.; відеозапис фіксації правопорушення.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеному стосовно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення, оскільки хоча його і було здійснено у відповідності до Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, однак він не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Розглядаючи цю справу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.10 ПДР:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до п. v) ч. 1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух термін «водій» («погонич») означає будь-яку особу, яка управляє механічним або іншим транспортним засобом (велосипедом включно) або яка веде дорогами худобу, стадо, упряжних, в`ючних або верхових тварин.

При цьому, тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі, зокрема, переднього колеса та кришки циліндра, свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу (Постанова ККС ВС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У своїй постанові по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 КАС ВС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Перевіркою матеріалів провадження судом встановлені також і інші порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, суд звертає увагу на те, що наявні матеріали справи не містять даних щодо підтвердження законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписі, доданому до протоколу, відсутній момент зупинки транспортного засобу під керуванням саме ОСОБА_1 .

До протоколу додано рапорт інспектора СРПП ВП № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області Крецького Ю., згідно з яким причиною зупинки є пересування автомобіля у комендантську годину.

Однак, суд наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний не тільки додати до матеріалів справи докази законності зупинки транспортного засобу, а й поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, що в даному випадку не було зроблено працівниками поліції, у зв`язку з чим усі наступні їхні вимоги водій не був зобов`язаний виконувати, а усі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи судом вбачається, що в порушення пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, матеріали справи не містять доказів роз`яснення ОСОБА_1 прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, та прав, передбачених ст. 63 Конституції України. Про ознайомлення ОСОБА_1 з правами наявний її підпис у протоколі, проте вказана обставина не зафіксована на відеозаписі.

На думку суду, вказана обставина є суттєвим порушенням її права на захист, а відповідно є таким порушенням, наявність якого дає підстави суду стверджувати про недотримання працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також позбавлення ОСОБА_1 можливості реалізувати свої фундаментальні конституційні права, передбачені законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, законність зупинки транспортного засобу, виявлення працівниками поліції адміністративного правопорушення, проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та складання щодо особи протоколу про адміністративне правопорушення мають відповідати вимогам законів та інструкцій, якими регламентовані відповідні процедури.

Наведені вище факти та виявлені порушення, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Суддя Іван ПОСОХОВ