Справа 556/1155/25
Номер провадження 3/556/691/2025
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2025 року

селище Володимирець

Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Іванків О.В. , розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

12.04.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №298226 за ознаками ст.130 ч.1 КУпАП про те, що цього ж числа біля 11 год. 30 хв. в селі Стара Рафалівка по вул.Шкільній ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Вольво ХС90 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовився, чим порушив Правила дорожнього руху, п.2.5.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду матеріалів. Про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав.

На думку суду, неявка в судове засідання особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи по суті з огляду на таке.

За змістом ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що участь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи даної категорії не є обов`язковою, суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Подібний висновок суду ґрунтується, крім положень КУпАП, також на практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Зокрема, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши докази по справі, в т.ч. протокол, акт огляду, направлення, відеозаписи та інші докази, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Так, ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП; при цьому такий огляд має проводитись у встановленому законом порядку.

Подібний висновок суду ґрунтується на положеннях ст.19 ч.2 Конституції України, у відповідності до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; а також і на вимогах ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію», з яких вбачається, що органи Національної поліції в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Такими доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, як це вбачається з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суду не надано.

З аналізу наданих доказів суд приходить до висновку, що 12.04.2025 року після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції не дотримались порядку проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, який встановлено чинним законодавством України, а саме ст.266 КУпАП, а також відомчими та міжвідомчими нормативними актами, прийнятими у встановленому порядку.

Так, у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд водіїв для визначення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння може проводитись працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі.

Підставою проведення такого огляду, як це вбачається з п.1 розділу ІІ та п.3 розділу І вказаної Інструкції, є виявлення поліцейським у водія ознак алкогольного сп`яніння, до яких, зокрема, відносять: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису, жодної із вказаних ознак сп`яніння у водія ОСОБА_1 працівники поліції на місці зупинки автомобіля не тільки не виявили, а і об`єктивно не могли виявити, з огляду на такі обставини. Так, з моменту зупинки автомобіля водій ОСОБА_1 поводив себе спокійно, адекватно, шкірні покрови мали природній колір, його мова була чітко артикульованою, зв`язною, відповіді на запитання поліцейських логічними та послідовними, при цьому водій спілкувався з працівниками поліції через вікно автомобіля. Таким чином, виявити нестійкість ходи, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів поліцейські не мали змоги. Що стосується інших ознак зокрема «явний запах алкоголю із салону машини», як вказує працівник поліції (відеофайл 2025_0412_103423_0000000_000000_0085), то дане твердження також викликає обґрунтований сумнів, оскільки по-перше, підставою огляду є запах алкоголю з порожнини рота водія, а не з салону автомобіля, особливо за наявності в салоні автомобіля інших осіб. При цьому в подальшому поліцейський ще декілька разів під час розмови з водієм повторював, що запах алкоголю чути не від водія, а саме з салону автомобіля («чутно, дуже чутно в закритому салоні» - відеофайл 2025_0412_103423_0000000_000000_0086).

Як вбачається з ч.2 ст.266 КУпАП, п.4 р.1Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У відповідності до ч.3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, при виявленні у водія зовнішніх ознак сп`яніння, працівник поліції проводить його огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія пройти огляд на місці зупинки або незгоди з його результатами направляє водія до відповідного медичного закладу.

В той же час, наявні на диску відеофайли, які не є безперервним записом події, не підтверджують факту відмови ОСОБА_1 від проходження медогляду, оскільки останній безпосередньо після пропозиції поліцейського відразу ж погодився на проходження такого огляду і висловив бажання пройти його саме в медичному закладі відеофайл 2025_0412_103423_0000000_000000_0085, починаючи з 02 хв. запису. Про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак саме ухилення від проходження огляду свідчить також його подальша поведінка на місці зупинки автомобіля. При цьому бажання ОСОБА_1 до проходження огляду скористатись правовою допомогою, (відеофайл 2025_0412_103423_0000000_000000_0086, 04 хв запису), на думку суду, не свідчить про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, і такі його висловлювання помилково оцінені працівниками поліції.

Як вбачається з ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суду не надано.

Згідно із ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на це, дане провадження згідно з п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п.3 ст. 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: