Провадження № 3/161/3761/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 09 вересня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

- за ч. 5 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 10.06.2025 року о 18.00 год. ОСОБА_1 не вивів малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до воріт будинку за адресою: АДРЕСА_1 , для зустрічі із матір`ю ОСОБА_3 відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 14.05.2025 р. «При визначення ОСОБА_3 способу участі у вихованні дитини». Вказане рішення було направлено ОСОБА_1 16.05.2025 року рекомендованим листом та отримане ним 30.05.2025 року. Зазначеним рішенням визначено ОСОБА_3 на період до вирішення судом спору про визначення місця проживання дитини такий спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 : щовівторка та щочетверга з 18.00 до 21.00 год. з 18.00 год. п`ятниці до 20.00 год. неділі через тиждень з перебуванням дитини за місцем проживання матері; початок та закінчення усіх зустрічей біля воріт будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник заперечили вину в інкримінованому правопорушенні, вказавши, що ніякого рішення Луцької міської ради не отримував.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради та іншими матеріалами справи.

Крім того, допитані в судовому засіданні матір дитини ОСОБА_3 та начальник служби у справах дітей Луцької міської ради ОСОБА_5 вказали, що ОСОБА_1 було відомо про прийняте рішення, оскільки є письмове підтвердження про його отримання.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» - дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У разі виникнення між батьками спору щодо порядку участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, то відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України такий порядок визначається рішенням органу опіки та піклування. Згідно ч. 2 ст. 158 Сімейного кодексу України таке рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання.

При цьому, згідно ч.2 ст.19 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Диспозицією ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Обираючи вид стягнення за адміністративне правопорушення, суд враховує особу правопорушника, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, інші обставини справи, і вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк