Справа № 496/687/25
Провадження № 3/496/755/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

УСТАНОВИВ:

24.01.2025 року о 19 год 40 хв., за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км, СП «Дачне», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ООМЦПЗ ООР водій відмовився під відеозапис на ПВР 471444, ПВР 471321, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229409 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Некрасов О.В. в судове засідання не з`явились, проте від захисника до суду надійшла заява, в якій він просив провести судове засідання без його участі та без участі ОСОБА_1 , а також просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі доказами.

Від захисника ОСОБА_1 Некрасова О.В. до суду надійшло заперечення на протокол, в якому він просить провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити. Своє заперечення обґрунтовує тим, що 24.01.2025 року о 17:00 ОСОБА_1 був безпідставно зупинений на блокпосту, після чого поліцейські, нібито, виявили ознаки наркотичного сп`яніння та ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд, на що він добровільно погодився. Огляд був проведений того ж дня о 19:00 у КНП ООМЦПЗ, що підтверджується наданим стороною захисту висновком № 000194. Ці обставини стали предметом розгляду Біляївським районним судом у справі № 496/782/25. За результатами розгляду провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Після повернення на місце зупинки ті самі поліцейські вказали ОСОБА_1 повернутися до автомобіля та продовжити рух. Він виконав цю вказівку, увімкнув лівий поворотник і проїхав кілька метрів. У цей час його зупинили інші поліцейські, які склали новий протокол за ті самі обставини. Захисник вважає, що обидві справи стосуються однієї події, одного місця, однієї особи та одного правового епізоду. Захисник просить другу справу закрити, так як вона є штучно створеною повторною спробою притягнення за те саме, що є неприпустимим подвійним переслідуванням. Захисник вважає, що поліцейськими порушені вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортник засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так як на відеозаписі відсутні будь-які пояснення з боку поліцейського щодо конкретних ознак, які, нібито, були виявлені у ОСОБА_1 , що свідчить про формальний та бездоказовий характер обвинувачення. Поліцейським, в порушення Інструкції, не акцентовано, до якого саме закладу пропонується їхати ОСОБА_1 та не видано йому письмове направлення на обстеження до закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 не роз`яснені статті 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не повідомлено про строки розгляду справи відповідно до ст. 277 КУпАП, а також не проінформовано про право на звернення за правничою допомогою, що, на думку захисника, є істотним процесуальним порушенням, яке тягне за собою визнання протоколу недійсним, а докази - недопустимими. Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що він повідомив поліцейським, що підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано, що з самого початку розмови він говорить, що їде здавати звіт до командування та одягнений в кепку ЗСУ. Огляд військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Огляд військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266-1 КУпАП, вважається недійсним.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 24.01.2025 року керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість, порушення мови), а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння у відповідності до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р.

Огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду під відеозапис, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до п. 8 Порядку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229409 від 24.01.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення наркотичного сп`яніння від 24.01.2025 року, відеозаписом, на якому зафіксовано керування та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснення йому щодо притягнення до адміністративної відповідальності в разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що мало місце подвійне переслідування за одне і те саме правопорушення, суд дот уваги не приймає з наступних підстав.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Принцип non bis in idem закріплений у статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер та в ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави».

Суд вважає, що у зазначеному випадку не може бути застосовано принцип non bis in idem, оскільки слід розмежовувати вчинення адміністративного правопорушення в просторі та часі. На думку суду, вчинення адміністративного правопорушення, за яке відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 235176 від 31.01.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене 24.01.2025 року в 17 год 00 хв., має ознаки закінченого адміністративного правопорушення, що призвело до настання певних наслідків (складання протоколу). Підтвердженням цьому є копія висновку лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000194 від 29.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував під дією лікарських препаратів, із чого вбачається наявність прямого умислу в його діях.

На відміну від кримінального права, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить чіткого розділення на закінчене та незакінчене правопорушення, однак для притягнення до відповідальності діяння повинно бути вчиненим і мати всі конститутивні ознаки правопорушення, тому суд вважає за необхідне застосувати аналогію до Кримінального кодексу України, відповідно до якого закінченим кримінальним правопорушенням визнається діяння, яке містить усі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. Незакінченим кримінальним правопорушенням є готування до кримінального правопорушення та замах на кримінальне правопорушення (ст. 13 КК України). Отже, на час вчинення адміністративного правопорушення, 24.01.2025 року о 17 год 00 хв., на яке посилається захисник, як на первинне, мало ознаки закінченого правопорушення, оскільки ОСОБА_1 здійснив всі необхідні дії, відповідальність за яке передбачена чинними нормами законодавства, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому, ОСОБА_1 , після проходження огляду в медичному закладі, достовірно знаючи, що перебуває під впливом лікарських препаратів внаслідок їх вживання, вже о 19 год 40 хв. 24.01.2025 року сів за кермо транспортного засобу «KIA Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснив його рух, відповідно керуючи ним. З огляду на зазначену ситуацію слід розрізняти наявність умислу та дій ОСОБА_1 , які мали різні характеристики як в просторі, так і в часі, та не можуть розглядатися, як вчинення одного й того ж адміністративного правопорушення, хоча за їх вчинення передбачена відповідальність за тією ж статтею КУпАП, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вчинення аналогічних діянь, в зазначеному випадку, не може розглядатися як одне і те саме правопорушення, а тому за нього передбачена окрема відповідальність згідно з КУпАП. До того ж, проходження водієм огляду на стан сп`яніння не надає йому право далі керувати транспортним засобом, перебуваючи в стані сп`яніння.

Суд не може взяти до уваги рішення Біляївського районного суду Одеської області у справі №496/782/25, в якому провадження закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та на яке посилається захисник, оскільки підставами для закриття провадження було порушення вимог ст. 266 КУпАП України, які, в свою чергу, не пов`язані з обставинами справи, яка розглядається.

Суд критично відноситься до зазначеного захисником порушень норм КУпАП та Інструкцій поліцейськими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Положеннями п. 9.15 розділу ІХ Інструкції про порядок організації патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України передбачено спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовця.

Даною Інструкцією для успішного виконання завдань, покладених на підрозділи Служби правопорядку, передбачено необхідність постійної взаємодії Військової служби правопорядку з підрозділами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 23 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні підпорядковується начальникові відповідного органу управління Служби правопорядку. Він відповідає за забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій гарнізону, у військових містечках, на вулицях і в громадських місцях, за організацію діяльності підрозділів Служби правопорядку щодо запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед військовослужбовців Збройних Сил України, їх виявлення і припинення, а також за забезпечення захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, участь у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні зобов`язаний, зокрема взаємодіяти з військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, органами Національної поліції, іншими правоохоронними органами, у тому числі обмінюватися з ними інформацією для швидкого і повного виявлення та розкриття кримінальних та виявлення інших правопорушень.

Статтею 5 Закону України «Про національну поліцію» також передбачено, що поліція у процесі своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Стаття 266-1 КУпАП регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються особи, які є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ при виконанні своїх службових обов`язків.

З положень ч. 9 ст. 266-1 КУпАП вбачається, що огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суд критично відноситься до зазначеного захисником, що ОСОБА_1 перебував на службі, підтвердження чого навів наявність кепки ЗСУ та відповідно керував транспортним засобом ЗСУ.

Згідно з даними, наданими захисником, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, начальником служби пально-мастильних матеріалів тилу логістики військової частини НОМЕР_3 .

Насамперед, правила носіння форменого одягу військовослужбовцями закріплено Наказом Міністерства оборони України 20.11.2017 № 606. Відповідно до п. 3 Правил військову форму одягу носять у суворій відповідності з цими Правилами. Предмети військової форми одягу повинні відповідати встановленим у наказі "Про затвердження Зразків" описам, бути ретельно припасованими й утримуватися в бездоганному стані, а тому наявність лише однієї кепки є порушенням носіння форменого одягу та не може слугувати безперечним переконанням приналежності до ЗСУ. З оглянутого відеозапису, наявного в матеріалах вбачається, що ОСОБА_1 був одягнений в цивільний одяг (спортивний костюм, куртка), який не має ознак форменого одягу.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 229409 від 24.01.2025 року, транспортний засіб «KIA Sportage», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , належить безпосередньо йому. Відповідно вказаний транспортний засіб не є транспортним засобом Збройних Сил України. Тому керування ОСОБА_1 особистим транспортним засобом не може розглядатись, як керування транспортним засобом Збройних Сил України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

При дослідженні відеозапису доданого до протоколу встановлено, що на відеозаписі зафіксовано, як поліцейський зазначив водієві про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд закладі. Після отримання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський запитав, чи є хтось тверезий, який може керувати транспортним засобом. На що ОСОБА_1 відповів, що є. Водієві були роз`ясненні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 був наданий для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення, а також отримана копія зазначеного протоколу. У відповідних графах протоколу наявний підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення та роз`яснення з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та ознайомлення його з датою та місцем розгляду справи. Від ОСОБА_1 не надійшло жодної заяви чи клопотання про його незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення чи незрозумілість дій поліцейських.

Щодо доводів захисника про те, що на відео зафіксовано, що поліцейський назвав ознаку наркотичного сп`яніння, тоді як у протоколі вже зазначено декілька ознак, то суд зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто аналіз вищевказаної норми дає змогу стверджувати, що працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, можна зробити висновок, що суд не може втручатися в аспекти внутрішнього переконання працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння в частині виявлення ознак такого сп`яніння, а тому вказане посилання захисника судом не приймається до уваги.

При дослідження відеозапису з ПВР вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлювався з протоколом про адміністративне правопорушення та був ознайомлений з наявними у нього ознаками наркотичного сп`яніння. При цьому ніяких зауважень, щодо наявних у нього ознак наркотичного сп`яніння в протоколі ОСОБА_1 не вказав.

Доводи захисника суд розцінює, як спробу уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Підстав для закриття провадження, як того просив захисник Некрасов О.В., суд не вбачає.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 приймаю до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, а тому вважаю можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки таке стягнення є безальтернативним.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2025 року