справа № 631/897/25
провадження № 3/631/559/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у приміщенні суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України (ID паспорт з безконтактним електронним носієм

№ НОМЕР_1 , виданий 15.06.2023 року органом 6351),

який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ,

зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення адміністративного проступку, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

06.08.2025 року поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Струповим Д. О. складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ № 032143), що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 15.09.2025 року (вхідний № 5538/25-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/897/25 (провадження № 3/631/559/25) й згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеного протоколу убачається, що поліцейський офіцер громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Струпов Д. О. склав протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ № 032143) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 06.08.2025 року о 12 години 50 хвилин, знаходячись за адресом: вулиця Купальська, село Новоселівка, поблизу магазину ФОП ОСОБА_2 ,- здійснив злісну непокору вимозі поліцейського у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 згідно даних ІПНП перебуває в розшуку як особа, яка самовільно залишила військову частину, однак відмовився в добровільному порядку прослідувати до відділення поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до судді не з`явився, пояснень щодо обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надав. Крім того, з протоколу та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх даних задля оперативного повідомлення правопорушника ОСОБА_1 про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ураховуючи, що приписи статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають, що справи такої категорії розглядаються протягом доби.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, суддя прийшов до такого.

Відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих нею, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі», ухвалене 19.06.2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України», ухваленому 03.04.2008 року (заява №3236/03), вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Наявними матеріалами справи доведено, що особа, відносно якої поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Струповим Д. О. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча і має засоби мобільного зв`язку, проте за ними судову повістку про виклик у суд задля розгляду матеріалів не отримує.

Відтак, виходячи з наведеного, суддя зважає на те, що уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, правопорушник про місце та час його розгляду не повідомлений, до судді Нововодолазького районного суду Харківської області не доставлений.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність можливості за таких обставин розглянути питання про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, перш за все, виходить з того, що завданням судочинства у справах про адміністративні правопорушення, виходячи з приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тому згідно із частинами 1 і 2 статті 7 цього кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, й провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, відповідно до приписів частини 1 статті 2 та частини 2 статті 246 вказаного кодифікованого закону суддя, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, керується законодавством України про адміністративні правопорушення, яке складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів нашої держави.

Нажаль, зазначений кодекс, регулюючи порядок розгляду справ та визнаючи у своїй статті 245, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, не містить жодного посилання та/чи відповідної спеціальної норми, яка б надавала можливість судді розглянути цю справу без повідомлення його учасника про час і місце її розгляду.

Натомість стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як визначає Конституція України в своїй статті 19, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження, не визначені законом.

Для забезпечення однакового і правильного застосування положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці й запобігання помилкам при розгляді такої категорії справ, суддя покладається на рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України», в якому визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та процедури його розгляду в суді, суддя переконується, що положення чинного законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягають застосуванню.

Доходячи такого висновку, суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, як норм прямої дії, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення був доведений до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної Ради України веб-сайті «Законодавство України».

Втім, з`ясовуючи обставини, передбачені статтею 278 вказаного кодифікованого акта України щодо підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя ураховує, що серед іншого, їй слід вирішувати й питання щодо своєчасного та належного сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

При цьому, суддя бере до уваги той факт, що на підставі частини 2 статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи, передбачені, зокрема, статтею 185 цього кодексу, розглядаються протягом доби.

Натомість, обов`язок судді щодо вжити заходів забезпечення участі особи в розгляді справи шляхом піддання приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією) можливий лише у разі ухилення особи від явки на виклик та за умови, що нею вчинено правопорушення, визначене у частині 2 статті 268 кодифікованого закону України про адміністративні правопорушення.

Відтак, суддею достеменно встановлено, що поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Струповим Д. О., складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана норма не обумовлена частиною 2 статті 268 наведеного кодексу та не визначена законодавцем як така, що передбачає можливість застосування положення про привід правопорушника до судді через органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Окрім того, неможна мовити й про те, що ОСОБА_1 ухилився від явки на виклик.

Отже, дотриматись приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порядку та строків розгляду справи про адміністративні правопорушення не порушуючи прав особи, відносно якої поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Струповим Д. О. складено протокол про адміністративне правопорушення, на цей час неможливо.

Окрім того, розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 унеможливлюється також ще й тим, що санкція статті 185 Особливої частини кодифікованого закону України про адміністративні правопорушення, яка йому інкримінується, передбачає як адміністративне стягнення не тільки штраф, але й адміністративний арешт.

Наведене свідчить про те, що суть адміністративного стягнення, зазначеного останнім, полягає у фактичному позбавленні волі винного на певний, нетривалий, до п`ятнадцяти діб, строк.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 2 цієї норми права, яка мовить про те, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Ураховуючи вимоги частини 2 - 6 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо термінів накладення адміністративного стягнення, а також приписи частини 2 статті 254 вказаного кодексу, які мовлять про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суддя доходить до обґрунтованого висновку про те, що уповноважена особа під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що розглядається, цих вимог законодавства повністю дотрималась.

Таким чином, аналізуючи усе вище викладене, виявлені суддею порушення є процесуальними, мають важливе значення і перешкоджають розгляду справи у повній відповідності із чинним законодавством та прийняттю законної та обґрунтованої постанови за суттю вчиненого адміністративного проступку, так як протокол, що надійшов на розгляд судді без дотримання вимог процесуального закону, не може бути предметом розгляду й підлягає поверненню особі, яка його склала.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та беручи до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а не на суддю, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ № 032143), складений поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Струповим Д. О. 06.08.2025 року по вулиці Воскресінська, будинок № 1, селища Нова Водолага Харківського району Харківської області, із доданими до нього документами, слід повернути повноважній особі, яка їх склала, для належного оформлення.

Приймаючи постанову, суддя також зауважує, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності та правосвідомості задля всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, виховання осіб в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, керуючись статтями 6, 13 і 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року; рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України», від 19.06.2001 року у справі «Круз проти Польщі» і від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»; статтями 19, 57, 68 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); статтями 2, 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, 32-1, частиною 2 статті 38, частинами 1 і 1 статті 173-2, статтями 245, 246, 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтею 256, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),

п о с т а н о в и в:

Протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ № 032143), складений поліцейським офіцером громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Струповим Дмитром Олександровичем 06.08.2025 року по вулиці Воскресінська, будинок № 1, селища Нова Водолага Харківського району Харківської області, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також додані до нього документи, повернути особі, яка його склала, а саме: поліцейському офіцеру громади СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшому лейтенанту поліції Струпову Дмитру Олександровичу,- для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко