Справа№464/6100/25
пр.№ 3/464/2061/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.185 КУАП,

у с т а н о в и л а:

До Сихівського районного суду м.Львова надійшла справа про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.185 КУАП.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 заперечив свою вину щодо злісної непокори законній вимозі поліцейського, адже на його вимогу надав документи, що посвідчують його особу, та на право керування транспортними засобами; зухвало себе не поводив та злісної непокори не вчиняв.

Вирішуючи справу по суті, суддя дійшов наступного висновку.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17, а за змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Диспозицією ст.185 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участию в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що входять до складу адміністративного правопорушення, а також залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння.

Відповідно до ст. 251 КУАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, а за ст.256 КУАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як регламентовано Інструкцією з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерством фінансів України 02 липня 2016 року за № 566, при викладенні обставин правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 зроблено висновок, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до ст.251 КУАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, який є офіційним процесуальним документом, складається уповноваженою особою у встановленій формі і повинен містити відомості, потрібні для розгляду справи по суті, зокрема зазначення характеру адміністративного правопорушення та нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. Невідповідність протоколу вимогам закону, зокрема ст.256 КУАП, або складання неповноважною особою може мати наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 320278 від 25 серпня 2026 року, складеного УПП у Львівській області, ОСОБА_1 «25.08.2005 р. о 00:30 год м.Львів вул.Мікльоша 22 здійснював рух на ТЗ Volkswagen Golf … в період дії комендатської години. Вчинив злісну непокору законному розпорядженню Львівської ОВА № 1/22 від 25.02.2022 зі змінами № 69122 від 23.04.2022 р. без спеціальної виданої перепустки, чим порушив абзац … постанови КМУ № 573 від 08.07.2020 р», чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУАП.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення жодним чином не відповідає вимогам ст.256 КУАП, зокрема, у ньому не викладено суть адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ст.185 КУАП, об`єктивна сторона правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 належним чином не розкрита для відповідної норми.

Отже, наведені обставини позбавляють суддю об`єктивної можливості встановити конкретні обставини адміністративне правопорушення за ст.185 КУАП.

Інших доказів, зокрема відео, органом, який складав відповідні матеріали, суду не надано.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Саме така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22.

Зазначення правопорушником у протоколі у графі пояснень «наміру порушувати не мав, рухався з роботи до дому» не може розцінюватися як визнання провини і замінити усі інші докази по справі.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Аналіз наведених вище доказів у сукупності та взаємозв`язку не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке б підлягало кваліфікації за ст.185 КУАП. Матеріали справи не містять відомостей, які б беззастережно спростовували такі обставини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУАП, провадження у справі відповідно до п.1 ст.247 КУАП необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.185 КУАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО