ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 421199 від 12 серпня 2025 року вбачається, що цього дня о 21:38 год. в місті Володимирі Волинської області по вулиці Олександра Олеся ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «AUDI 100», р.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку відмовилась, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

22 вересня 2025 року від ОСОБА_4 до суду надійшли письмові заперечення проти протоколу щодо притягнення її до адміністративної відповідальності.

За змістом долучених до справи документів та заперечень судом встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_5 отримала 26 вересня 1999 року. Прізвище ОСОБА_6 вона отримала після реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 02 жовтня 2007 року, відповідно також 12 листопада 2007 року вона отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 на прізвище ОСОБА_4 .

На переконання суду зміна прізвища із ОСОБА_8 на ОСОБА_4 , і відповідно складення поліцейськими протоколу про вчинення адміністративного правопорушення на підставі встановленого прізвища зазначеного у посвідченні водія, істотно не змінює обставин справи та не є перешкодою для розгляду цієї справи судом.

За змістом заперечень, ОСОБА_4 не погодилась із фактичними обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказала, що пізно ввечері 12 серпня 2025 року вона тверезою поверталась із лікарні, почувалася втомленою і фізично виснаженою. Під час паркування біля дому її неправомірно зупинили поліцейські, які безпідставно вимагали від неї пройти огляд на предмет сп`яніння. Вважає, що справа не містить документального підтвердження правомірності її зупинки, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення нею Правил дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під її керуванням. Зауважила, що надані відеоматеріали, відзняті на бодікамеру, є перерваними, не повністю відображають подію та обстановку при виявленні адміністративного правопорушення, працівниками поліції порушено Інструкцію № 106 про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото-, кінозйомки і відеозапису, а будь-які дані про фіксацію її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння без застосування технічних засобів відеозапису в присутності двох свідків відсутні. Крім того, під час розгляду справи з нею спілкувався один поліцейський, а протокол склав інший. Разом з тим вказала, що підстав для проведення її огляду не було, вона поводила себе адекватно, чітко відповідала на запитання поліцейських, висловлювала свої заперечення. Після зустрічі з поліцейськими, прийшовши до тями після стресу, самостійно здала у лікарні кров для аналізу на вміст алкоголю, якого виявлено не було. Протокол не містить посилань на технічний засіб на який було здійснено відеозапис, а отже він не може вважатись належним та допустимим доказом у справі. У зв?язку із відсутністю належних та допустимих доказів у справі, просила її закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

До суду ОСОБА_4 не з`явився, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судових засідань. Клопотань про відкладення судових засідань не подавала. Отже із врахуванням положень ч.1 ст.268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу під час її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів і доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР), особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст.ст. 8, 9 цього Кодексу).

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що відповідальності за вказаною нормою підлягає особа за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом частин 2-5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами пунктів 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Згідно із п.8 цього ж Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за приписами вказаних норм, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій.

Згідно п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, в разі відмови водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП незалежно від того чи перебував водій у цей час в стані сп`яніння чи не перебував.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, практика Суду застосовується, як джерело права.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_4 доведена сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи про вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлено обставини та форма правопорушення;

- актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12 серпня 2025 року, яким встановлено ознаки алкогольного сп?яніння ОСОБА_4 : запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, а також зафіксовано факт відмови ОСОБА_4 від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 серпня 2025 року, від проходження якого у закладі охорони здоров`я вона також відмовилась;

- матеріалами відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, якими повністю підтверджено: факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом 12 серпня 2025 року о 21:38 год; роз?яснення причини зупинки її транспортного засобу; неодноразове акцентування поліцейським на наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння: запаху алкоголю з порожнини рота, що є підставою для проходження огляду на стан сп`яніння, роз?яснення прав та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп?яніння.

Оглядом відеозапису також чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_4 від проходження на місці огляду на стан алкогольного сп`яніння та у медичному закладі. Окрім цього відеозапис містить пояснення ОСОБА_4 про вживання перед керуванням транспортним засобом сидру, який є алкогольним напоєм.

Оцінивши доводи ОСОБА_4 , викладені нею у запереченнях проти протоколу від 22 вересня 2025 року, суд вважає їх безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, матеріали відеозапису містять як фактичні обставини, що були причиною для зупинки транспортного засобу (невключення сигналу світлового покажчика повороту при зміні смуги руху (перестроюванні) п.2.9 ПДР; нереагування на проблисковий маячок поліцейського автомобіля п.3.2 ПДР), так і роз?яснення поліцейського про причину зупинки транспортного засобу. За ці правопорушення її було звільнено поліцейським від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП.

Також суд звертає увагу на те, що право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Таким чином, незгода водія з причиною зупинки автомобіля не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_4 про те, що вона знаходилась у тверезому стані не позбавляли її обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння, і не звільняють її від відповідальності за відмову від проходження такого огляду, що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Надана ОСОБА_4 довідка про результати токсикологічного дослідження № 2321 КП «Волинська обласна психіатрична лікарня» не є належним доказом у справі, оскільки її притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп?яніння. В той же час зразок біологічного матеріалу ОСОБА_4 переданий на дослідження по закінченню двох годин з моменту зупинення транспортного засобу та не в присутності поліцейського, а тому такий доказ є недопустимим, оскільки отриманий не в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП, відповідно до положень частини п?ятої цієї ж норми результат такого токсикологічного дослідження є недійсним.

Матеріали відеозапису та письмові докази у справі підтверджують, що ознаки алкогольного сп`яніння (зокрема запах алкоголю з порожнини рота) були зафіксовані поліцейським, що є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп?яніння. У поєднанні з поясненнями ОСОБА_4 про вживання нею сидру ці обставини не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх наявності та достовірності.

Доводи ОСОБА_4 щодо недопустимості відеозапису з нагрудної камери поліцейського є безпідставними, оскільки поділ технічного запису на два електронні файли не свідчить про його перерваність. Це підтверджується відображенням хронології подій таймером на відео, а також зазначенням у протоколі поліцейським номера камери «6472».

Відтак, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов переконання про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що об`єктивно підтверджено наявними у справі доказами.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_4 суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушниці, яка не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинила грубе, суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні.

З урахуванням того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю за доцільне призначити ОСОБА_4 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, на підставі ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Роз`яснити, що згідно зі ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 605, 60 грн. судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Копію постанови надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Ігор ВІТЕР