Справа № 187/1594/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 вересня 2025 року

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караул О.А., розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшли із області з відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживанням: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив :

З протоколу про адміністративне правопорушення від 14.09.2025 серії ВАД № 867224, слідує, що 14.09.2025 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 , за місцем мешкання перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно свого пасинка гр.. ОСОБА_2 , 2002 р.н. домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, зокрема висловлювався на його адресу грубою нецензурною лайкою, вчинив із ним бійку, внаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному та психологічному здоровю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Суду пояснив, що14.09.2025 у нього з дружиною ОСОБА_3 стався сімейний конфлікт з приводу вирішення питання щодо повернення кредитних коштів, які сімя заборгувала перед банком. В цей конфлікт втрутився його пасинок ОСОБА_2 , почав його штовхати, а він у відповідь також його штовхнув, в результаті чого між ними також виник конфлікт, який був припинений його сином ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно диспозиції ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 його сина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 14.09.2025 між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 стався сімейний конфлікт з приводу вирішення питання щодо повернення кредитних коштів. В цей конфлікт втрутився його пасинок ОСОБА_2 , який почав захищати матір, в результаті чого між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також виник конфлікт, під час якого вони штовхали один одного та кричали.

.

Суд вважає, що в контексті встановлених в судовому засіданні обставин, дії ОСОБА_1 не можна розцінювати як домашнє насильство в розумінні ст.. 173-2 КУпАП, оскільки вони беззаперечно відносяться до форми конфлікту, тобто такого стану взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що призвело до активних дій у формі обопільної сварки між останніми.

При цьому з наявних в матеріалах справи доказів не можливо стверджувати, що ОСОБА_1 , як особа, яка на думку посадової особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, застосував домашнє насильство, мав значну перевагу в своїх можливостях і такі дії викликали у його пасинка ОСОБА_2 , 2002 р.н. побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність себе захистити.

Отже, суд вважає, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не доведено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство і що в його діях наявний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП України передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані обставини та беручи до уваги, що в судовому засіданні не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, що інкриміновано ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне дану адміністративну справу закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: О. А. Караул