Справа №587/1095/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Вортоломей І. Г.
Номер провадження 33/816/815/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищука Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 08 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 36 КУпАП, призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 08 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наступних обставин.

Так, 26 лютого 2025 року близько 16 год. 20 хв. на автодорозі О-191512, 3 км. на території Нижньосироватської територіальної громади Сумського району Сумської області керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження в установленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотестер 6820» та прослідувати до закладу охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦ СНЗ для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 26 лютого 2025 року близько 16 год. 20 хв. на автодорозі О-191512, 3 км. на території Нижньосироватської територіальної громади Сумського району Сумської області керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби зазначали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 б ПДР, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 08 травня 2025 року та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутність в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в у період з 02 травня по 08 травня 2025 року, як діючий військовослужбовець, перебував у відрядженні за наказом командира, а тому не мав можливості бути присутнім під час судового розгляду матеріалів справи, складених за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, суддя проігнорував подане ним клопотання про відкладення та провів судове засідання у його відсутність.

Також, апелянт зауважує про те, що матеріали справи не містять доказів підтвердження керування ним транспортного засобу. Окрім цього, долучена схема ДТП містить ряд неточностей, зокрема зазначені гальмівні шляхи транспортного засобу не дозволяють визначити положення та траєкторію автомобілів, їх швидкість. Відсутня фіксація знаходження фрагментів уламків транспортних засобів, які мали місце.

Складений протокол серії ЕПР 1 № 257177 від 26 лютого 2025 року не містить підпис свідків, які були присутні.

Окрім цього, апелянт зазначає про те, що він є військовослужбовцем, а тому працівники поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушили вимогу ст. 266-1 КУпАП.

Під час складання вказаного процесуального документу за фактом відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції не продемонстрували ОСОБА_1 спеціальний технічних засіб «Драгер Алкотестер» та не роз`яснили, який саме медичний заклад є найближчим для проведення медичного огляду.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищука Д.В., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу як адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина останнього у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень була встановлена судом із врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 257192 від 26 лютого 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою «Drager Alcotest 6820»;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 проходити медичних огляд в КНП СОР ОКМЦ СНЗ;

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 257177 від 26 лютого 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП;

- схемою місця ДТП, яка сталася 26 лютого 2025 року, на автодорозі О-191512, 3 км. із зазначенням місця розташування транспортних засобів та перелік отриманих автомобілями механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- письмовими поясненням свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що разом з чоловіком їхала з м. Суми в напрямку с. Старе Село. На зустрічній полосі їхала військова машина, водій якого різко виїхав на їх нього смугу руху та здійснив зіткнення;

- письмовими поясненням потерпілого ОСОБА_2 , який повідомив, що 26 лютого 2025 року їхав на автомобілі з м. Суми в напрямку Червоного села. На спуску гори побачив мікроавтобус, який виїхав на зустрічну смугу руху, де він рухався. Зіткнення відбулося в ліве переднє колесо. Водій знаходився один в салоні, заперечував, що керував автомобілем;

- фотозображеннями із місця дорожньо-транспортної пригоди, на якому зафіксовано механічні ушкодження отримані автомобілем потерпілого ОСОБА_2 ;

- відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів в апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколів про адміністративні правопорушення, відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, чітко вбачається, як 26 лютого 2025 року близько 16 год. 20 хв. працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, автодороги О-191512, 3 км., де знаходився ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом, надавши пояснення, що водій покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий ОСОБА_2 надав пояснення працівникам поліції, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 , інших осіб в салоні вказаного автомобіля не було.

У зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п. 2.3 б, п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про неможливість визначити положення та траєкторію рухів автомобілів до зіткнення, на підставі зафіксованого гальмового шляху в схемі ДТП, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, гальмовий шлях це відстань, що проходить транспортний засіб під час екстреного гальмування з початку здійснення впливу на орган керування гальмовою системою (педаль, рукоятку) до місця його зупинки.

Згідно складеної схеми ДТП, вбачається, що гальмовий шлях транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 , розпочинається на відстані від 0,40 м. від дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) та різко пересікає вказану розмітку, переміщуючись на зустрічну полосу руху, з подальшим поверненням на свою полосу.

Таким чином, із зображенням початку та кінця гальмового шляху транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 , апеляційний суд погоджується із висновком суду про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 .

Окрім того, схема містить дані про пошкодження автомобілів, згідно з якими у автомобіля «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1 пошкоджена ліва частина, а в автомобілі «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_2 виявлені пошкодження лівої частини та лівого переднього колеса.

Отже, даними схеми ДТП та характером виявлених на автомобілях пошкоджень підтверджуються пояснення свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про обставини ДТП, викладені у письмових поясненнях та спростовуються пояснення водія ОСОБА_1 .

Також, дослідженою схемою ДТП зафіксовано сліди від пошкодження транспортного засобу «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджує наявність уламків автомобіля на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 257177 від 26 лютого 2025 року, підпис свідка ОСОБА_3 не може бути підставою для скасування постанови суду, зважаючи на наявність в матеріалах справи письмових пояснень вказаної особи, які узгоджуються з іншими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 повинен проводитися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, апеляційний суд не бере до уваги з наступних підстав.

Статтею 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.

Як було встановлено з досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 керував транспортним засобом , поза межами території будь-якої військової частини. Також у процесі спілкування з інспекторами поліції, водій не повідомляв останніх про виконання ним обов`язків військової служби.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, спростовується долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудних камер.

Так, на зафіксованих відеоматеріалах вбачається, що у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що остання відмовилася.

Таким чином, підстав пред`являти водію спеціальний технічних засіб для ознайомлення, в працівників поліції були відсутні, оскільки останній категорично відмовився проходити відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, водію ОСОБА_1 чітко та в доступній формі було роз`яснено можливість проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте останній також відмовився.

Доводи апелянта про порушення судом прав на захист, оскільки справу було розглянуто за його відсутності, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з оскарженої постанови суду першої інстанції та матеріалів справи, розгляд було здійснено за відсутності ОСОБА_1 , проте дане питання вирішено судом, з урахуванням того, що останньому було достовірно відомо про час, дату та місце судового засідання, а також належним чином повідомлений, однак не вжив заходів для явки в суд, письмових заперечень проти протоколу не подавав, доказів наявності обставин, які унеможливлювали його явку до суду не надав.

Також, апеляційний суд зауважує про те, що матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, знаходилися у провадженні суду з 05 березня 2025 року.

Судовий розгляд складених відносно ОСОБА_1 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, призначалися на 13 березня 2025 року, 14 квітня 2025 року, 28 квітня 2025 року, проте не відбулися у зв`язку з поданням останнім клопотань про відкладення засідання.

Відповідно до долученої розписки, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судовий розгляд, призначений на 08 травня 2025 року, проте до суду останній не з`явився.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про те, що з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважав за можливе з урахуванням положень ст. 268 КУпАП, справу розглянути на підставі наявних доказів.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при постановленні рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Сумського районного суду Сумської області від 08 травня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 08 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.