П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2025 року начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 146782 відносно громадянина України ОСОБА_1 , згідно якого 13.07.2025 року, о 06 год. 20 хв., ОСОБА_1 , був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з оперативно-розшуковим нарядом, на відстані 500 метрів до державного кордону України на напрямку 323 п/зн, за спробу незаконного перетину Державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон» 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак від його представника адвоката Пономаренко О.В. надійшли пояснення у справі, у яких остання просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях її довірителя складу адміністративного правопорушення.

Адвокат зазначає, що ОСОБА_1 , згідно матеріалів справи був виявлений та затриманий за 500 м. до ДКУ, яким чином було встановлено, що він прямував саме до кордону та мав на меті незаконно перетнути ДКУ поза межами пропуску, з наявних у матеріалах справи доказах не зрозуміло. Більш того, ОСОБА_1 разом з друзями був зупинений у н.п. Ботфалва Закарпатської області, що дійсно недалеко від с. Тарнівці. Однак відстань від вказаного населеного пункту значно більша до кордону, ніж 500 м, як вказано у протоколі. Навіть зі схеми, долученої до матеріалів справи не вдається по умовним позначкам достеменно зрозуміти де саме було зупинено особу. Окрім того, матеріали справи не містять пояснень ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 не мав наміру перетинати державний кордон. Вони з друзями лише відправилися у подорож по Закарпатській області. Жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за яким складено протокол не містять. Відсутні відео-, фото- з місця його затримання. У протоколах та рапорті працівника ДПСУ не зазначено які саме дії, з огляду на відстань та обставини затримання ОСОБА_1 , свідчать про його намір незаконно перетнути ДКУ поза межами пункту пропуску. Більш того, згідно протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів, зазначено лише про наявність документів, що підтверджують особу. Про наявність зібраних речей, що свідчило б про намір залишити країну, не зазначено. Разом з тим, слід зазначити, що лише перебування особи на певній відстані біля держаного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон.

Дослідивши матеріали справи та подане адвокатом Пономаренко О.В. клопотання зокрема, суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Частиною 2 статті 7 та статтею 245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Диспозицією ст.204-1 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади, вчинено групою осіб або повторно.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи неможливо встановити факт вчинення інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення, оскільки перебування останнього в районі населеного пункту Ботфалва не доводить факту спроби перетину ним державного кордону.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження перебування ОСОБА_2 в районі державного кордону, також до матеріалів справи взагалі не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а також інших документів.

Крім цього, при ОСОБА_1 не виявлено предметів, що могли б прямо чи опосередковано указувати на спробу незаконного перетину кордону, від працівників Державної прикордонної служби не втікав, а саме по собі перебування особи у межах контрольованого прикордонного району не свідчить про наявність даного правопорушення.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідност.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

У відповідності до вимог ст.7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, враховуючи, що в матеріалах справи по адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.247 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк