КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/7092/25

номер провадження: 33/824/3406/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Черкаси, громадянку України, працюючу директором ТОВ «Джет-1», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп. в дохід держави.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Сидоренко В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить здійснити повний перегляд доказів у справі, при перегляді скарги, здійснити прослуховування технічної фіксації судового засідання у справі від 09 травня 2025 року (пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що надані у судовому засіданні) та скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року і закрити провадження у справі, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №630028, складеного відносно ОСОБА_1 , вона нібито, 17 лютого 2025 року близько 15 год 00 хв. ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно власної доньки - ОСОБА_2 (далі - Донька ). В чому саме полягає вказане ухилення, у вказаному протоколі не зазначається. В свою чергу, до протоколу додано матеріали ЄО 17982, зі змісту яких можна припустити, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у справі є, нібито, вчинення донькою булінгу або якихось інших неправомірних дій відносно однокласниці ОСОБА_5 .

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення донькою, як булінгу, так і будь-яких інших протиправних дій відносно ОСОБА_5 , адже відсутні будь-які фото, відео- матеріали, свідки їх спілкування. Крім того, як свідчить вищенаведене визначення булінгу - цесистематичні діяння, тоді як навіть у протоколі у справі йдеться лише про один (не доведений і не підтверджений доказами) факт. Фактично, складення протоколу щодо доньки відбулось на підставі заяви батька ОСОБА_5 , адвоката з 1997 року ОСОБА_6 , який не був присутнім в ліцеї №315 у кабінеті 8-в класу 17 лютого 2025 року, коли, нібито відбувся факт протиправних дій з боку доньки по відношенню до ОСОБА_3 , а також не додав і не вказав у своїй заяві будь-яких доказів такого факту.

Зазначає, що у матеріалах справи наявні пояснення доньки ОСОБА_1 , в яких вона прямо вказує, що ніяких образливих фраз (зокрема, щодо розміщення фотографії на сервісі «Онліфанс») на адресу ОСОБА_5 вона не говорила, якщо такі фрази і були сказані, то іншими їх однокласниками, а також про тиск та погрози з боку батька ОСОБА_5 , які мали місце 20 лютого 2025 року. Такі пояснення були відібрані у доньки при допиті у якості свідка. Тобто, ці пояснення мають силу доказів. Водночас, ці пояснення, чомусь були повністю проігноровані поліцейськими, які складали протокол у справі. Всі звинувачення відносно ОСОБА_1 ґрунтуються на безпідставній заяві ОСОБА_7 , яка чомусь, з незрозумілих причин, була сприйнята як достатній доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП.

Також вказує, що в подальшому, під час допиту у судовому засіданні у даній справі 09 травня 2025 року, ОСОБА_3 не зазначила, що конкретно сказала їй донька ОСОБА_1 17 лютого 2025 року приблизно о 15 год 00 хв. Крім того, ОСОБА_3 підтвердила відсутність у неї будь-яких доказів цього, зазначивши, що обставини можуть бути підтверджені іншими дітьми, однак не вказала, ким саме (не зазначила ані імен, ані інших ідентифікуючих ознак). Зазначене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у достовірності інформації, яка повідомляється ОСОБА_3 , адже, дуже ймовірним стає або намагання з її боку здійснити наклеп на ОСОБА_2 , або суб`єктивне безпідставне сприйняття ОСОБА_3 чогось законно і правомірно сказаного їх ОСОБА_2 як нібито вчинення булінгу або інших протиправних дій щодо неї. Скаржник акцентує увагу, що фактично, всі звинувачення відносно ОСОБА_1 ґрунтуються на розмитих поясненнях ОСОБА_5 , які не підтверджується жодними доказами та повністю заперечуються її донькою.

Вказує, що не відповідає дійсності, є безпідставним та не підтверджується жодним доказом твердження, наведені у п.3 зверненні (а.с.11-12) за підписом директора ліцею №315, адресованого ОСОБА_7 , де вказується, що донька ОСОБА_1 , зокрема, ніби то «...визнала, що була не права, коментуючи фото ОСОБА_3 публічно....», хоча сам директор під час відповідної ситуації присутній не був (що він в подальшому підтвердив при допиті в якості свідка у судовому засіданні у справі 16 травня 2025 року), жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації не зазначив і до звернення не додав. Також жодним чином не деталізовано, про коментар якого саме характеру (змісту) та щодо яких саме фото ідеться. В документах, наявних у матеріалах справи, не зазначені та не заявлені будь-які свідки, які були б присутні безпосередньо під час нібито конфлікту доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як близько 15 год 00 хв. 17 лютого 2025 року, так і в будь-який інший час.

Вважає, що фактично, має місце ситуація, за якої на підставі безпідставної, нічим не підтвердженої заяви ОСОБА_11 - батька ОСОБА_5 , яка чомусь сприймається адміністрацією ліцею №315 та поліцейськими як необхідний і достатній доказ сама по собі, всупереч поясненням доньки ОСОБА_1 , як безпосередньої учасниці подій, та всупереч позицій ОСОБА_1 , винною призначено саме її.

На неодноразові виклики в судові засіданні апеляційної інстанції, призначені на 20 червня 2025 року, 18 липня 2025 року, 12 вересня 2025 року, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом завчасно, в установленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Так, ОСОБА_7 був повідомлений судом про судові засідання, які призначені на 20 червня 2025 року, 18 липня 2025 року та 12 вересня 2025 року, шляхом направлення судових повісток про виклик на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується звітами про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.96, 103, 112).

Також ОСОБА_7 про судове засідання призначене на 12 вересня 2025 року було повідомлено шляхом направлення судової повістки про виклик до його електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.110) та шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу місця його проживання: АДРЕСА_2 , яка міститься в матеріалах справи. Судова повістка про виклик в судове засідання повернулася до Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.113-114).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для належного і своєчасного повідомлення законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 про судові засідання, які були призначені на 20 червня 2025 року, 18 липня 2025 року та 12 вересня 2025 року, а також те, що клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка В.А. які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суддя першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не вчинила дій, направлених на виховання у своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поваги до прав та свобод інших людей, поваги до гідності, прав, свобод і законних інтересів людини, законів та етичних норм, відповідного ставлення до здоров`я оточуючих; поваги, гідностей, прав, свобод і законних інтересів дитини та інших учасників освітнього процесу, що призвело до конфлікту 17 лютого 2025 року близько 15 год 00 хв. за адресою: місто Київ, вул. Драгоманова, 27-А, гімназія №315, в результаті чого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має намір перейти в іншу школу.

Проте з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна, виходячи з такого.

Так, до суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №630028 від 20 березня 2025 року, згідно з яким ОСОБА_1 17 лютого 2025 року близько 15 год 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ухилилась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передбачених п.1 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.2).

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №630028 від 20 березня 2025 року долучено:

рапорт інспектора СЮП ВП Дарницького УП ГУНП в місті Києві лейтенанта поліції Олени Мілевської - Феоклістової від 28 лютого 2025 року, адресованого на ім`я начальника Дарницького УП ГУНП у місті Києві, з якого слідує, що 21 лютого 2025 року надійшло повідомлення від директора навчального закладу гімназії №35 ОСОБА_13 про те, що до них із заявою звернувся громадянин ОСОБА_7 , який є батьком учениці 8-В класу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якій зазначено, що однокласниця ОСОБА_2 вчиняє по відношенню до його доньки булінг (цькування) (а.с.3);

заяву ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , від 20 лютого 2025 року, адресовану директору гімназії №315 з поглибленим вивченням іноземних мов ОСОБА_13 , про те, що 17 та 18 лютого 2025 року перед уроком української мови ОСОБА_2 ходила по класу та показувала на своєму телефоні фотографію ОСОБА_3 . При цьому ображала, принижувала щодо зовнішнього вигляду та самої зовнішності, погрожувала викласти її фото в мережі Internet. Також зачіпала фінансовий стан дитини та вимагала, щоб ОСОБА_3 видалила своє фото з Telegram, оскільки воно їй не подобається. Також зазначив, що ОСОБА_2 періодично булить ОСОБА_3 вже надто довго (а.с.4);

перший аркуш протоколу №1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) в гімназії №315 від 20 лютого 2025 року на підставі заяви про випадок булінгу від ОСОБА_7 (а.с.5);

лист інспектора СЮП ВП Дарницького УП ГУНП в місті Києві від 28 лютого 2025 року №47/109, адресованого директору гімназії №315, про надання характеристики та контактних даних батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також всі матеріли щодо проведення засідання з розгляду випадку булінгу (цькування) в начальному закладі від 20 лютого 2025 року (а.с.6);

наказ гімназії №315 від 28 серпня 2024 року №49-з «Про організацію роботи у гімназії з питань запобігання та протидії домашньому насильству та боулінгу» (а.с.7-8);

наказ гімназії №315 від 28 серпня 2024 року №50-з «Про створення постійної комісії та порядок реагування на випадки насильницької поведінки в гімназії» (а.с.9-10);

наказ гімназії №315 від 25 лютого 2025 року №80/1 «Про проведення невідкладних заходів із розгляду заяви ОСОБА_7 щодо факту булінгу стосовно його дитини ОСОБА_3 », відповідно до якого наказано: заступнику директора з виховної роботи організувати заходи реагування та розв`язання конфліктної ситуації між ученицями 8-В класу; шкільному психологу розробити ряд заходів щодо зменшення агресивності між учнями, формування адекватної самооцінки та толерантного ставлення між підлітками; класному керівнику провести заходи, спрямовані на зміцнення та згуртування колективу. Уважно спостерігати за стосунками між учнями та корегувати їхню поведінку. Бути на постійному зв`язку із батьками для вчасного виявлення та запобігання конфліктів (а.с.11);

звернення директора гімназії №315 до ОСОБА_7 від 03 березня 2025 року, згідно з яким у відповідь на заяву ОСОБА_7 від 20 лютого 2025 року повідомлено, що для вивчення ситуації адміністрацією 20 лютого 2025 року була скликана комісія з розгляду випадків булінгу з його присутністю та ОСОБА_1 - мамою ОСОБА_2 , яка зафіксувала взаємні претензії обох сторін і прийшла до висновку, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є конфлікт із ознакою булінгу. Протокол № 1 від 20 лютого 2025 року був надісланий 21 лютого 2025 року до Національної поліції України Головного управління Національної поліції у місті Києві Дарницького управління поліції та Ювенальної Превенції. 24 лютого 2025 року відбулася зустріч дівчат у присутності представників комісії та ОСОБА_1 . Дівчата висловили взаємні претензії. ОСОБА_2 визнала, що була неправа, коментуючи фото ОСОБА_3 публічно. Перепросила, що говорила про розміщення цих фото на інших платформах. Вибачилася за недоречну поведінку і пообіцяла ніколи не чинити подібне. ОСОБА_3 погодилася обговорювати проблеми, не погрожувати однокласникам впливом батька. Заступнику директора з виховної роботи ОСОБА_18 запропоновано: поставити на шкільний облік ОСОБА_2 як дитину, що потребує педагогічного контролю; залучити до роботи з 8-В класом представників ювенальної превенції, шкільного офіцера поліції та фахівців із кібербулінгу для роз`яснення дітям та батькам відповідальності за порушення законів. Класному керівнику ОСОБА_19 посилити роботу із толерантністю між учнями та спланувати ряд виховних заходів, які мають знизити напругу між дівчатами, продовжити консультативну співпрацю з дітьми та батьками. Педагогічному колективу гімназії наказано передбачити виховні години, індивідуальні бесіди та заходи з профілактики булінгу в роботі з учнями 8-В класу 2024-2025 навчальному році(а.с.12-13);

характеристика учениці 8-В класу гімназії №315 ОСОБА_3 та характеристика учениці 8-В класу гімназії №315 ОСОБА_2 (а.с.14-15);

письмові пояснення ОСОБА_2 від 20 березня 2025 року (а.с.16-17);

заява ОСОБА_1 на ім`я начальника Дарницького УП ГУНП у місті Києві, в якій вона повідомляє, що 20 лютого 2025 року вона разом з дочкою ОСОБА_2 за викликом класного керівника прибули до шкільного класу на бесіду, де перебували: ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 та ОСОБА_7 . Вказувала, що ОСОБА_7 чинив психологічний тиск на неї і її дочку ОСОБА_2 , чим спричинив у дочки емоційний і психологічний зрив та сльози (а.с.18-21);

копії сторінок паспорту ОСОБА_1 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.22-24).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вище документи не є достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з п.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до пункту 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкція №1376), зазначається, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Разом з тим, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №630028 від 20 березня 2025 року, при викладенні суті вчиненого адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП у ньому не вказано, в яких саме діях (бездіяльності) ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання нею батьківських обов`язків, передбачених ч.1 ст.150 СК України, щодо дитини, не зазначена форма вини та наслідки, що настали саме у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, їхній причинний зв`язок.

Тобто суть правопорушення фактично не викладено, оскільки особою, якою складено протокол, зазначено лише загальні фрази щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, з яких неможливо встановити в чому конкретно полягає ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та в чому саме її вина.

Сама лише констатація у протоколі того, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_2 , без визначення які саме дій (бездіяльність) її доньки свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, передбачених п.1 ст.150 СК України, не може бути підставою для висновку про ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання своєї дитини.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції («Малофеєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013 року, заява F 36673/04; «Карелін проти Росії», заява F 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

У п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому у судді першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що вона вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді першої інстанції, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Тому постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Що стосується клопотання адвоката Сидоренка В.А. про повернення судового збору у розмірі 908 грн 40 коп., то воно є необґрунтованим з таких підстав.

Так, дійсно за подання та розгляд даної апеляційної скарги адвокат Сидоренко В.А. сплатив судовий збір у розмірі 908 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 24 травня 2025 року №1110 (а.с.88).

Разом з тим, ні чинним КУпАП, ні положеннями Закону України «Про судовий збір», не передбачено сплату судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги на постанову судді першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення. Відтак у Київського апеляційного суду відсутні правові підстави для повернення судового збору за результатами розгляду його апеляційної скарги на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що механізм повернення помилково зарахованих коштів регулюється «Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» (далі - Порядок), який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Відповідно до абз. 1 п.5 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, для повернення помилково сплаченого судового збору адвокату Сидоренку В.А. необхідно звернутись до суду (на рахунок якого помилково перерахований судовий збір) із заявою про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, форму якого затверджено Порядком.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо неї - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов