Номер провадження3/205/3664/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-8 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ВАД № 859808 від 11.07.2025 ОСОБА_1 13.06.2025 близько 17:00 за адресою: АДРЕСА_1 , порушив вимоги ТЗП АА № 569957 від 11.06.2025 (п.2,3) строком на 10 діб, а саме: висловлювався нецензурно в бік матері, погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 .

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення до вказаного протоколу долучено такі матеріали:

-пояснень ОСОБА_2 , згідно яких 13.06.2025 близько 17:00 її син ОСОБА_3 прийшов додому та став кричати на неї, кидатися з кулаками, висловлювався нецензурною лайкою;

-копію термінового заборонного припису АА № 569957 від 11.06.2025, винесеного відносно ОСОБА_1 , яким встановлено заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ( ОСОБА_2 ), заборону в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою,

-рапорт старшого ДОП СП ВП № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Єременка В. про складення відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.178 КУпАП,

-копію паспорта ОСОБА_1 ,

-копію паспорта ОСОБА_2 ,

-копії постанов Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10.03.2025, від 03.04.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.173-2;

-копію постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2025 у справі №205/847/25 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, проте в судові засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не надавав.

Зважаючи на те, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити свою позицію стосовно складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, враховуючи, що остання, будучи обізнаною під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення про розгляд справи про адміністративне правопорушення у приміщенні Новокодацького районного суду міста Дніпра, що засвідчує її підпис у вказаному протоколі, з моменту складання відповідного протоколу і по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, заходів для явки до суду не вжила, суд вважає можливим розглянути справу без участі останньої.

Потерпіла ОСОБА_2 була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, проте в судові засідання не з`явилася, клопотань про відкладення судового розгляду або пояснень не надала.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.

Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Частиною 3 статті 173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Суд зауважує, що в порушення вимог Інструкції та ст. 251 КУпАП уповноваженою особою, окрім єдиного пояснення потерпілої ОСОБА_2 , наданого через місяць після події, до протоколу не долучено інших доказів порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Суд також звертає увагу на те, що у поясненні потерпілої вказано, що ОСОБА_1 не виконує терміновий заборонний припис серії СК, номер у поясненні не вказано, однак залишено для нього порожнє місце у графі пояснення. Разом з тим, згідно протоколу ВАД №859808 ОСОБА_1 інкриміновано порушення термінового заборонного припису іншої серії - АА № 569957. Окрім того, дата та час порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису у поясненні потерпілої вписано кульковою ручкою іншого кольору ніж той, яким написаний увесь текст пояснення, що може свідчити про внесення уповноваженою особою додаткових відомостей до пояснення вже після його надання та підписання потерпілою, та викликає у суду обґрунтовані сумніви у тому, що такий доказ отримано у встановленому законом порядку.

Окрім того, у своїй постанові від 28.05.2020 у справі №524/4668/17 колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду звернула увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Отже, рапорт працівника поліції, наявний в матеріалах справи, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-8 КУпАП, суд зауважує на те, що у протоколі взагалі не зазначено ознаку вчинення ним інкримінованих дій повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, що є істотною ознакою складу вказаного правопорушення та підставою для такої кваліфікації.

Водночас, суд звертає увагу на те, що уповноваженою особою ВП №1 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області до протоколу долучено постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2025 у справі № 205/847/25 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП відносно ОСОБА_1 , що не є належним підтвердженням повторності вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-8 КУпАП, оскільки згідно вказаної постанови на ОСОБА_1 не було накладено адміністративне стягнення.

Інші ж долучені до протоколу постанови суду не містять відомостей про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень саме за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-8 КУпАП. А накладення на останнього судом адміністративних стягнень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП, не свідчать про повторність порушення особою термінового заборонного припису та кваліфікації її дій за ч.3 ст.173-8 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 173-8 КупАП, суду не надано.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а висловлена правова позиція суду про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі викладеного, враховуючи, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а суд не має права самостійно редагувати її та відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, отже справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита у в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-8 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 40-1, 175-1, 247, 251, 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-8 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно