Житомирський апеляційний суд
Справа №278/6/25 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Номер провадження №33/4805/634/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сокирка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 22 грудня 2024 року о 15 год. 12 хв. по вул. Лесі Українки, 1, с. Вертокіївка Житомирського району та області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW316I», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Сокирко В.М. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що тим, що співробітники поліції допустили істотні порушення вимог ст.ст. 251, 255, 266 КУпАП та порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст.ст. 23, 31, 35 ЗУ «Про національну поліцію», у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення не може бути допустимим доказом. Вважає, що до матеріалів справи не долучено жодного процесуального документу факту порушення ПДР ОСОБА_1 . В якості доказу до матеріалів працівниками поліції долучено відеозаписи технічних пристроїв під умовним номером 859060, проте свідки відсутні. Крім того, працівники поліції порушили вимоги п. 5 розділу ІІ Інструкції. Зазначає, що на відео відсутній факт доставки ОСОБА_1 до медичного закладу та події, які відбулися в подальшому.

На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення - недоведена.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Сокирко В.М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 22.12.2024 вбачається, що 22 грудня 2024 року о 15 год. 12 хв. по вул. Лесі Українки, 1, Житомирського району та області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW316I», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю в порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестора Драгер, на що останній відмовився. Було запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу для освідування на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовся, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння; розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 ; розписці про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; рапорті поліцейського СРПП Відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капрала поліції Д.Ярмолюка, з якого вбачається, що під час несення служби з 8-00 до 20-00 22.12.2024 близько 14-39 на службовий планшет надійшов виклик на лінію 102 «Адміністративне правопорушення» прибувши на місце згідно орієнтування було зупинено т.з. «BMW316I», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів згідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» у водія були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю в порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки на що останній відмовився. Також в законному порядку було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що останній також відмовився. Водію було зачитано його права згідно ст. 268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 №202632 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника відносно того, що співробітники поліції допустили істотні порушення вимог ст.ст. 251, 255, 266 КУпАП та порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст.ст. 23, 31, 35 ЗУ «Про національну поліцію», у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення не може бути допустимими доказом апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи: органів Національної поліції (частини третя і четверта статті 424, частина перша статті 44, стаття 441, частина перша статті 443, статті 461, 462, 51, 512, 514, 513, 881, 89, 92, частина перша статті 1061, стаття 1062, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина третя статті 1213, частини п`ята і сьома статті 122, частина перша статті 1222, статті 1222, 1224, 1225, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частини третя і п`ята статті 126, частина четверта статті 127, стаття 1271, частина третя статті 1274, стаття 130, частина третя статті 133, стаття 1351, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 1521, статті 154, 155,1552-156, частини перша четверта статті 1561, статті 1562,1564,159,160, частини перша і третя статті 1611, статті 162, 1623, частина перша статті 16317, статті 164-1648, 16410, 16415- 16418, 1651,1652,16614-16618,16627,1724-1729(за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище),1729-1,1729-2,17210 і 17219 (про правопорушення, вчинені поліцейськими поліції особливого призначення Національної поліції України під час дії воєнного стану),173-1732,1734,1736, 1737, частини друга і третя статті 1738, стаття 174,стаття 1751(за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178-1811,182-1831, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 1841,1842,1843 (у частині незаконного використання найменування та ознак належності до Національної поліції України), 185-1852,1854-1859,186,1861,1863,1865-187,18828,18847,189-1956,статті 2041, 2061, 2126, 2127, 2128, 21210, 21212, 21213, 21214, 21219,21220,21222-21224).

З наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції убачається, приїзд екіпажу патрульних на місце обумовлене викликом, та прибувши на місце виклику зупинено транспортний засіб «BMW316I», реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». В ході подальшого з`ясування обставин працівник поліції повідомив ОСОБА_1 щодо надходження інформації на службовий планшет, що даний транспортний засіб з порушенням їздить по селу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Крім того, вказані обставини відеозапису підтверджуються у сукупності з іншими доказами, зокрема, рапортом поліцейського СРПП Відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капрала поліції Д.Ярмолюка, а тому покликання захисника на те, що до матеріалів справи не долучено жодного процесуального документу факту порушення ПДР ОСОБА_1 , а тому долучений відеозапис є надуманим та упередженим є безпідставними, оскільки дії працівників поліції були обґрунтованими і такими, що відповідали вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

При перевірці документі та у ході спілкування з ОСОБА_1 , у останнього виявленні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції уповноваженої особи пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу і у медичному закладі, беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо апеляційний доводів відносно того, що працівники поліції порушили вимоги п. 5 розділу ІІ Інструкції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`янінні на місці не проходив, а тому поліціянти не інформували водія щодо сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки огляд не здійснювався, а тому не було підстав щодо інформування водія відповідно до п. 5 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Крім того, на відеозаписах відсутнє виявлення такого бажання з боку ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, водій мав можливість спростувати усі сумніви працівників поліції щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння, пройшовши огляд на місці транспортного засобу або у найближчому закладі охорони здоров`я.

З урахуванням наведеного подальші дії працівників поліції вчинені у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Так, працівники поліції складали протокол з дотримання вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 та є належним та допустимим доказом.

Присутність свідків при проходженні огляду на стан сп`яніння (як і відмови від цього), не є обов`язковою за умови здійснення відеофіксації події (ст. 266 КУпАП), які здійснювалися на портативний пристрій боді камера 859060, 859676.

Щодо наявного в апеляційній скарзі клопотання про виклик свідків, то таке задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованим. Крім того, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для вирішення даної справи і підстав для дослідження додаткових доказів апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи стосовно того, що на відео відсутній факт доставки ОСОБА_1 до медичного закладу та події, які відбулися в подальшому не є тією обставиною, яка може спростувати встановлені судом обставини, оскільки як убачається з висновку медичного огляду №1075 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 22.12.2024 о 19-15 05.02.2025 року (а.с. 39) ОСОБА_1 був доставлений до медзакладу старшим слідчим СВ ВП 1 ЖРУП Яною Блажиєвською, а екіпаж, який зупинив керманича був у складі: капрала поліції Д.Ярмолюка та молодшим лейтенантом поліції Боршуном Я., тобто як прослідковується з відеозаписів на місце була викликана слідчо-оперативна група, яка проводила інші заходи, а тому ймовірно, ОСОБА_1 і був доставлений слідчо-оперативною групою до медичного закладу в ході інших правопорушень, які не стосуються адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного вище висновку ОСОБА_1 також відмовився від проходження медичного огляду.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь