Справа №585/2189/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/371/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 04 травня 2024 року о 23 год. 14 хв. в м.Ромни, вул.Г.Роменщини,92, керував автомобілем Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, від освідування у визначений законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що при розгляді даної справи поза увагою судді залишилось те, що доданим до протоколу відеозаписом підтверджується те, що він заперечував факт вживання спиртних напоїв, погоджувався пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, пішов до свого автомобіля та сів за його кермо для проїзду до лікарні, проте, працівник поліції попросив його залишити автомобіль та їхати у службовому автомобілі. При цьому, причиною його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарні в закладі охорони здоров`я було не ухилення від проходження такого огляду, а те, що він не міг залишити в нічний час доби свій автомобіль у безлюдному місці, у багажнику якого був зламаний замок та знаходився дороговартісний робочий інструмент, а поліцейські не запропоновали забезпечити охорону його автомобіля чи його доставку разом з ним до лікарні. Крім того, до складання протоколу його не було відсторонено від керування транспортним засобом з підстав виникнення у поліцейських підозри, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому йому протиправно не дозволили проїхати до лікарні на власному автомобілі, або ж під керуванням його автомобілем поліцейським.

Крім того, апелянт посилається і на те, що суддя не звернув уваги і на доводи його захисника щодо на відсутності виписаного йому ( ОСОБА_1 ) працівниками поліції направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, пославшись на те, що таке направлення має бути виписане у разі якщо після проходження огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення, правопорушник не згоден з результатом проведеного тестування. Однак, такий висновок судді є помилковим, оскільки п.п. 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103 визначено, що якщо водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, то він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що він відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а тому поліцейський мав вчинити дії щодо видачі направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі за формою, визначеною законом, однак, цього не зробив.

Враховуючи вищезазначене, апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про його умисне протиправне ухилення від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що дає підстави для висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання до апеляційного суду ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Менько Д.Д., будучи належним чином повідомленими, не з`явились.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній, в черговий раз, просив відкласти судове засідання на іншу дату, з посиланням на те, що до суду з`явитись він не може за станом здоров`я, на підтвердження чого надав медичну довідку.

Однак, у вказаній довідці відсутні дані про те, що у зв`язку з встановленою хворобою ОСОБА_1 перебуває саме на стаціонарному лікуванні, щоб унеможливило прийняття ним участі при розгляді даної справи, крім того, останній не зазначив обставин, за яких він, чи його захисник не могли б приймати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, що було б забезпечено їм апеляційним судом.

А тому, з врахуванням того, що вказана справа перебуває на розгляді в апеляційному суді з листопада 2024 року і не може знайти свого вирішення вже тривалий час, оскільки як ОСОБА_1 , так і його захисник неодноразово звертались до суду з клопотаннями про її відкладення на іншу дату, які були задоволені, з метою її розгляду у розумні строки, враховуючи практику ЄСПЛ, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого її відкладення та вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Менько Д.Д.

А тому, перевіривши матеріали даного провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнавав та пояснював, що 04 травня 2024 року коли його зупинили працівники поліції він був тверезим, а не поїхав проходити огляд на стан сп`яніння в медзаклад, оскільки злякався. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки він не відмовлявся і не знав, що за відмову може бути складений протокол.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Менько Д.Д. в судовому засіданні зауважував, що його підзахисному працівниками поліції не було виписано останньому направлення на проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, що є недопустимим та вказує на порушення п. 7 р. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України/МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Проте, незважаючи на таку позицію захисника та ОСОБА_1 , факт вчинення останнім вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655784 від 04 травня 2024 року, рапортів помічника чергового Роменського РВП ГУНП в Сумській області ГУНП в Сумській області та поліцейського СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області , а також відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом.

Саме його даними, підтверджується те, що підставою для зупинки автомобіля Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 стало те, що його водій здійснював рух у комендантську годину, що під час воєнного часу заборонено, а тому, у працівників поліції були законні підстави для цього, з метою перевірки документів та встановлення особи, яка цим транспортним засобом керує. Водієм, як було з`ясовано поліцейськими, виявився ОСОБА_1 , під час спілкування з яким виникла підозра, що він перебуває у стані сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортним засобом, так і у лікарні, від чого останній відмовився.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що поліцейськими було роз`яснено водієві, що у разі такої відмови на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, посилання апелянта не те, що він про це не знав є такими, що не заслуговують на увагу.

Також, вказаним відеозаписом підтверджується те, що після складання відносно ОСОБА_1 протоколу, відповідно діючому законодавству, поліцейськими було роз`яснено останньому, що від керування транспортним засобом він відстороняється, а посилання в апеляційній скарзі на те, що таке відсторонення мало бути до складання протоколу, є надуманими та безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівники поліції не виписали йому направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, то зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ці обставини були предметом розгляду судді суду першої інстанції і їм була надана вірна правова оцінка з зазначенням того, що таке направлення має бути виписане у разі якщо після проходження огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення, правопорушник не згоден з результатом проведеного тестування.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що, у даному випадку, для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.

Вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові, жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянтів, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.