Провадження № 33/4808/624/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 та його захисника Івонюка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 19 липня 2025 року о 11 год. 41 хв. в м.Івано-Франківську по вул. Галицькій, 169, керував транспортним засобом марки «Audi Q5», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку, зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager, результат огляду становив 0,76 ‰, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Івонюк В.М. вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що поїздка ОСОБА_1 19.07.2025 року була вимушена через погіршення самопочуття, і по дорозі в медичний заклад він самостійно звернувся до поліцейських за допомогою, оскільки потребував візиту до лікаря через погіршення зору. Поліцейські, сприйнявши його прохання як незвичне, вирішили провести огляд водія на стан алкогольного сп`яніння. Хоча він погодився з результатом огляду, а саме 0,76 ‰, він стверджує, що вживав невелику кількість алкоголю лише ввечері 18 липня 2025 року, задовго до поїздки, і не вважав, що залишкові явища могли проявитися. Крім того, надано медичну довідку від 4 серпня 2025 року, яка підтверджує, що у ОСОБА_1 виявили гепатомегалію (збільшення печінки) та інші структурні зміни, що, як зазначено у скарзі, може пояснити наявність залишкового алкоголю в його організмі. Адвокат наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував низку пом`якшуючих обставин. ОСОБА_1 є інвалідом війни II групи довічно. Він добровольцем повернувся в Україну у 2022 році і отримав важке поранення 6 листопада 2022 року, що призвело до ампутації лівої нижньої кінцівки. 9 квітня 2023 року він був нагороджений медаллю "За поранення" (важке). ОСОБА_1 постійно потребує медичного догляду та реабілітації, а власний транспорт є для нього необхідністю, і позбавлення права керування практично зруйнує його життя та позбавить засобів для існування. Він не завдав шкоди державним чи громадським інтересам, ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за керування в стані сп`яніння, усвідомив наслідки своєї поведінки, і це його щире каяття. З огляду на всі ці обставини, апелянт вважає, що ОСОБА_1 заслуговує на м`якше покарання.

Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, або іншого менш суворого заходу адміністративного впливу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №396186 від 19.07.2025 року (а.с.1); роздруківкою приладу Драгер з результатом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с. 2); актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с.3); свідоцтвом про повірку технічного приладу (а.с. 4); направленням на огляд в медичний заклад (а.с. 5); відеозаписом що міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильних висновків.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи, що сам ОСОБА_1 в суді першої інстанції та в апеляційному суді визнав свою винуватість, проте просив призначити інше адміністративне стягнення, обставини вчинення правопорушення не підлягають перевірці апеляційним судом.

Твердження захисника, про начебто залишкові явища алкоголю в організмі ОСОБА_1 та посилання на гепатомегалію, не спростовують факт наявності алкоголю в крові ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом, у кількості, що явно перевищує допустиму. Довідка не підтверджує медичний стан особи в момент вчинення правопорушення і не є доказом того, що саме печінкові зміни стали причиною наявності алкоголю в крові.

Сам факт вживання алкоголю напередодні чи наявність хвороб не звільняє від відповідальності, якщо на момент керування зафіксовано стан алкогольного сп`яніння. Довідки про стан здоров`я чи припущення не мають переваги над доказами, які містяться в матеріалах справи і на підставі, яких судом було зроблено висновок про винуватість особи (акт огляду, показники приладу, протокол, відеозапис).

Що стосується апеляційної вимоги про зміну постанови суду першої інстанції в частині накладеного стягнення, слід зазначити наступне.

Чинна редакція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативний варіант стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Закон не надає суду дискреційних повноважень обрати більш м`яке стягнення, або можливість не застосувати додаткове стягнення. Тому, незважаючи на виняткові заслуги ОСОБА_1 перед державою та народом України, наявність у нього інвалідності та сімейних обставин, суд не вправі змінити обсяг стягнення чітко передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КК України.

Таким чином, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Івонюка В.М. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт