Справа № 643/8906/25
Провадження № 3/643/2313/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року суддя Салтівського районного суду міста Харкова Майстренко О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова з Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337801 від 21 травня 2025 року 21.05.2025 року о 22:55 у м. Харків по вул. Гвардійців-Широнінців, 50 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Бєлєнко Д.В. подав клопотання, у якому просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337801 від 21 травня 2025 року вимогам зазначеним в ч. 1 ст. 256 КУпАП, складення його не уповноваженою на те особою, порушення порядку відео-фіксації адміністративного правопорушення та істотним порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, дослідивши клопотання, матеріали справи, відеозапис з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

За правилами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень частини першої статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що 05 травня 2025 року в вечірній час, керував належним йому автомобілем «Toyota RAV4», номерний знак НОМЕР_1 . При цьому знаходився в тверезому стані. Автомобіль рухався по вул. Гвардійців Широнінців в місті Харкові. В цей час в автомобілі закінчилось пальне, та ОСОБА_1 був вимушений зупинити свій автомобіль на узбіччі дороги для того, щоб заправити його з каністри, яка знаходилась у нього в багажнику. Далі ОСОБА_1 випив з пляшки квас, який у нього був з собою, та збирався заправити автомобіль. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та пояснили, що його автомобіль не має страхового полісу із чим останній погодився. Далі в ході бесіди з працівниками поліції, йому вказали, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти якийсь огляд, але який саме не повідомили, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки перебував в тверезому стані і проходити якийсь огляд не збирався. Далі працівник поліції повідомив, що в такому разі він може запропонувати ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляд у лікаря-нарколога при цьому знову ж таки працівник поліції не вказав який саме огляд йому необхідно пройти. ОСОБА_1 не розуміючи яким чином пов`язані відсутність у нього страхового полісу та проходження якихось оглядів відмовився від обох.

Далі працівник поліції повідомив, що він повинен скласти протокол та зафіксувати це у ньому. Розуміючи, що працівник поліції повідомляв про відсутність страхового полісу, ОСОБА_1 розцінив цю фразу як складення протоколу про відсутність страхового полісу. Далі працівник поліції уточнив анкетні данні ОСОБА_1 та пішов до патрульного автомобіля. Приблизно через 15-20 хвилин працівник поліції повернувся, зачитав протокол який був складений за ст. 130 КУпАП. На це ОСОБА_1 пояснив, що він не був в стані алкогольного сп`яніння та записав це до протоколу.

Щодо відеозаписів, які містяться в матеріалах справи під назвами: «ЕПР1 337801 1.mp4» та «ЕПР1 337801.mp4» ОСОБА_1 пояснив, що в день складення відносно нього протоколу працівники поліції не зупиняли його, а під`їхали коли він стояв біля узбіччя. Вказане відео могло бути записано декілька днів назад коли його також зупинили працівники поліції, перевірили документи та надали дозвіл рухатись далі. По вулиці Гвардійців-Широнінців в місті Харкові, ОСОБА_1 або його син ОСОБА_2 проїжджають в вечірній час майже кожного дня, оскільки по ній вони їдуть додому.

При перегляді відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та відео з невстановленого джерела, можна зробити висновок, що на них не зафіксовано повного процесу проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. До матеріалів адміністративної справи долучено два відеозаписи під назвою «ЕПР1 337801 1.mp4» та «ЕПР1 337801.mp4» які не містять ані дати ані часу здійсненого запису. Із огляду зазначених відеозаписів не можливо переконатися в який час та в яку дату вони здійснені. На відеозаписах зафіксовано момент зупинки транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 , проте встановити хто знаходиться за кермом автомобіля неможливо, оскільки після зупинки вказаного вище автомобіля відеозапис переривається. Зі слів ОСОБА_1 його автомобілем частіше керує та користується його син ОСОБА_2 , який проживає разом із ним та часто повертається до дому у темний час доби.

В п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Тобто, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Пунктом 1.10 ПДР, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Таким чином, матеріали справи не містять підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю. Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Водночас відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх прав України, Міністерства охорониздоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Зі змісту матеріалів справи та з відеозаписів бодікамер працівників поліції вбачається, що встановлення особи водія, фіксацію нібито наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння здійснив інспектор УПП в Харківській області Шепілов Веніамін Вікторович.

Цей самий інспектор також склав та оформив письмове направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння

Таким чином, процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (окрім протоколу), здійснив саме інспектор УПП в Харківській області ДПП Веніамін Шепілов.

Не зважаючи на це, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337801 від 21 травня 2025 року, що є предметом розгляду у справі, було складеного поліцейським УПП в Харківській області ДПП рядовим поліції Павловим Андрієм Олеговичем, який обставин заначених в протоколі не виявляв, в протоколі не зазначено, що ознаки алкогольного сп?яніння були виявлені іншою особою, ніж тією, яка складала протокол.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, при оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення уповноважені особи мають право обирати лише такий варіант процесуальної поведінки, який прямо передбачений чинним законодавством. Іншими словами, застосовується принцип: дозволено те, що прямо передбачено законом (принцип імперативності врегулювання суспільних правовідносин).

Водночас, ані положеннями КУпАП, ані будь-якого іншого нормативно-правового акту не передбачено випадків складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП працівником поліції (інспектором), який не зупиняв транспортний засіб, не встановлював особу водія, не фіксував у водія ознак сп`яніння, не проводив процедуру огляду в порядку ст. 266 КУпАП, не оформляв інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також з наданих відеозаписів вбачається, що поліцейським до прийняття рішення про складання стосовно ОСОБА_1 протоколу не складались Акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 жоден з поліцейських не складає будь-яких документів, що зафіксовано на відеозаписах. Таким чином поліцейським у встановленому порядку ОСОБА_1 не пропонувалось проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння та не була зафіксована належним чином відмова водія від проходження такого огляду, що суд вважає порушенням порядку проведення таокго огляду передбаченого ст. 266 КУпАП.

Відтак, у розглядуваній справі протокол серії ЕПР1 № 337801 від 21 травня 2025 року був складений не уповноваженою особою (інспектором), яка не проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в порядку ст. 266 КУпАП, а тому такий протокол є недопустимим доказом, на підставі якого особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, також має місце порушення встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння, внаслідок чого такиї огляд вважається недійсним.

За описаних вище обставин слід врахувати, що згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Відповідно до вимог ст.ст.251,252КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.280КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Дотримуючись засади законності, та виконуючи свій професійний обов`язок, сторона обвинувачення (в тому числі і поліцейські) мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, на які правоохоронні органи спираються під час оголошенні особі звинувачень у вчиненні певного правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається Європейським судом з прав людини як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих

неспростовних презумпцій факту».

В умовах неналежності і недопустимості наданих поліцейськими матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та за відсутності будь-яких інших об`єктивних і передбачених законодавством доказів його вини в інкримінованому діянні, у цій справі вбачаються всі без винятку розумні і обґрунтовані сумніви у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та його вина не були доведені поза розумним сумнівом і не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, ця справа має бути припинена (закрита) судом за відсутності в діях особи складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130,247,251-252,279,283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП- закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівьский районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Майстренко О.М.