Справа№ 953/8161/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2025 р.Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши адміністративний матеріал направлений з УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, -
27.07.2025 року об 19-25 год. в м. Харкові, по вул. Громадянська, 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами постановою Салтівського ВДВС у м. Харкові ВП№57393186 від 21.03.2019, чим порушив вимоги ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами він дізнався лише тоді, коли його зупинили працівники поліції, просив не притягувати до адміністративної відповідальності, простити його та дозволити керувати транспортними засобами.
За змістом диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від (ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП) не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що постановою від 10.10.2018 ВП № 57393186 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 627/401/18 виданого 28.08.2018 Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Наявності заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 не заперечував, пояснив, що станом на теперішній час має заборгованість 240 000 грн, однак пояснював, що хоче домовитися з колишньою дружиною.
Відтак, ОСОБА_1 , знаючи про цю обставину, мав усвідомлювати наслідки наявності такої непогашеної заборгованості у формі обмеження у праві керування транспортними засобами, проте він ставився до цього байдуже, не погасивши таку заборгованість ще з 2019 року з моменту складання постановидо судового засідання.
Про погашення даної заборгованості ОСОБА_1 в поясненнях не зазначав. Документальних підтверджень того, що зазначена постанова державного виконавця скасована у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 суду також не надав.
Таким чином, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують те, що ОСОБА_1 , станом на день винесення постанови, маючи аліментні зобов`язання є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто являється суб`єктом інкримінованого правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404419 від 27.07.2025; рапортом щодо наявності в базі даних поліції відомостей про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, довідкою УПП в Харківській обл.; копією постанови державного Салтівського ВДВС у м. Харкові ВП№57393186 від 21.03.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави
Враховуючи обставини адміністративного правопорушення, дані про водія, який притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, суд вважає можливим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк чотири місяці.
ОСОБА_1 посилався на те, що він є інвалідом третьої групи з 31.01.2025 року зі строком дії на 1 рік, також не спростував встановлені судом обставини щодо його провини, та не можуть бути підставою щодо непритягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника в дохід держави судовий збір, перешкод для цього не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 247, 283, 284 КпАП України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя ,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП і призначити адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк чотири місяці.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку для її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя -