Справа № 456/3848/25
Провадження № 3/456/1522/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

23 вересня 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Писарев О.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №384398 від 07.07.2025 року, 07.07.2025 близько 15.40 год. по вул. С.Бандери с. Дашава Стрийського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем міцубісі р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту 1098 після продуття в пристрій драгер ARLJ 0191 на місці події, чим порушив п. 2.9.а ПДР.

Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №384384 від 07.07.2025 року, 07.07.2025 близько 16.40 год. по вул. С.Бандери с. Дашава Стрийського району водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем міцубісі р.н. НОМЕР_1 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не вибрав безпечної швидкості руху та виїхав за межі проїзної частини автодороги, де з`їхав у кювет та зіткнувся з огорожею, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3.б, 12.1 ПДР.

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2025 адміністративні справи №456/3848/25 (провадження №3/456/1522/2025), №456/3849/25 (провадження №3/456/1523/2025) про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП об`єднано в одне провадження, справі присвоєно №456/3848/25, провадження №3/456/1522/2025.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Наконечний І.В. клопотав про закриття провадження в адміністративній справі. В обґрунтування позиції, захисник зазначає, що 07.07.2025 приблизно з 14.00 год його клієнт ОСОБА_1 в с. Дашава був на святкуванні, де вживав алкогольні напої. Біля 15.00 год до нього приїхала дружина ОСОБА_2 на автомобілі міцубісі р.н. НОМЕР_1 . Під час спілкування із дружиною ОСОБА_1 посварився із нею та вона поїхала. Відїхавши метрів 400-500, ОСОБА_2 побачила дітей, які їхали по дорозі на велосипедах, один із дітей різко звернув на середину дороги, у зв`язку із чим, з метою уникнення зіткнення, вона звернула в кювет. Дані події бачив ОСОБА_3 , який проживає неподалік місця події. Після вказаних подій ОСОБА_2 , залишивши автомобіль, пішла до чоловіка, повідомила, що сталося, попросила щоб він знайшов хто б витягнув автомобіль, у зв`язку із чим вони знову посварилися та вона пішки пішла додому. ОСОБА_1 , взявши у знайомого велосипед, поїхав до автомобіля та подзвонив знайомому, щоб той взяв трактор та витягнув автомобіль. Приїхавши до автомобіля, оскільки ОСОБА_1 був нетверезий, та йому стало погано, сидів неподалік автомобіля біля паркану. Дружина ОСОБА_1 також зателефонувала ОСОБА_4 , щоб забрав автомобіль. ОСОБА_4 приїхав до автомобіля близько 17.00 та побачив працівників поліції, які перебували біля ОСОБА_1 . Також, адвокат Наконечний І.В. повідомив, що матеріалами справи не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а тому просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Суд, заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, беручи до уваги позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9.а ПДР, порушення котрого ставиться у провину ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність, передбачена нею, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.3.б та 12.1 ПДР, порушення яких ставиться у провину ОСОБА_1 , для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, передбачена нею відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставин, особою, уповноваженою на складання протоколу, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №384398 від 07.07.2025 року, який не може бути самостійним безперечним доказом у справі, надано:

- роздруківку з приладу Drager Alcotest 6820, прилад ARLJ-0191, принтер ARLК 0157, тест №1098 від 07.07.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння та перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначені результати огляду;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.07.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі відмовився;

- пояснення охоронця Стрийського РВ УПО у Львівській області ОСОБА_5 від 07.07.2025, в яких зазначено, що 07.07.2025 р. приблизно о 15.40 год проїжджаючи біля насосної станції смт Дашава, він з водієм побачили в кюветі автомобіль Міцубісі Паджеро д.н. НОМЕР_1 , водій даного ТЗ знаходився біля нього. Ними було викликано офіцера громади ОСОБА_6 ;

- компакт-диск DVD-R, на якому містяться 3 відеофайли з місця події, зняті уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 07.07.2025року.

На долучених відеозаписах відображено як працівники поліції о 16.34 год підійшли до працівників УПО та запитали що сталося, на що їм повідомили, що проїжджаючи помітили автомобіль в кюветі, позаду якого біля паркану був чоловік, який казав, що дитина тікала і він злетів з дороги. В подальшому працівники поліції підійши до ОСОБА_1 , який знаходився біля паркану на протилежній від автомобіля Міцубісі Паджеро стороні дороги та запитали, що сталося. Він подомив, що машина заїхала. Працівник поліції встановив особу ОСОБА_1 , запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest, на що він погодився та пройшов огляд, від проходження огляду в медичному закладі відмовився. О 17.23 год ОСОБА_1 повідомляв працівнику поліції, що він не їхав, на що працівник поліції відповів, що є багато свідків.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП обставин, особою, уповноваженою на складання протоколу, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №384384 від 07.07.2025 року, який не може бути самостійним безперечним доказом у справі, надано документи, ідентичні долученим до протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та додатково схему місця ДТП та два фотозображення автомобіля Міцубісі Паджеро, який знаходиться біля огорожі на узбіччі дороги.

Згідно абз. 17 п. 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З матеріалів справ про адміністративні правопорушення вбачається, що єдиним доказом, який може вказувати на факт керування транспортним засобом міцубісі р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пояснення пояснення охоронця Стрийського РВ УПО у Львівській області ОСОБА_5 від 07.07.2025, в яких, однак не зазначено що ОСОБА_5 бачив факт такого керування та на підставі чого ним зроблено висновок про те, що вказана особа, яка знаходилась позаду автомобіля, була водієм автомобіля.

Втім, відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року справа №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За клопотанням сторони захисту судом допитано свідків, які повідомили наступне.

Свідок ОСОБА_7 , працівник поліції, яким складено адміністративні протоколи в судовому засіданні повідомив, що приїхав на місце події у зв`язку із телефонним повідомленням, транспортний засіб в цей час перебував в кюветі, лівою стороною до огорожі. На місці події біли працівники державної служби охорони, які повідомили, що проїжджаючи побачили автомобіль в кюветі, з іншої сторони біля паркану був ОСОБА_1 . Зі слів працівників ДСО чоловік керував транспортним засобом. Факту події безпосередньо ОСОБА_7 не бачив, факт керування автомобілем ОСОБА_1 було підтверджено працівником ДСО.

Свідок ОСОБА_5 , охоронець Стрийського РВ УПО у Львівській області, повідомив, що пересуваючись по маршруту побачив автомобіль Міцубіші пажеро чорного кольору в кюветі, позаду автомобіля сиділа людина, якою виявився ОСОБА_1 . Ані в транспортному засобі, ані за кермом автомобіля вказану особу не бачив, на його думку, дана особа можливо перебувала в стані сп`яніння. Зателефонував офіцеру громади ОСОБА_8 , який викликав патрульних. На запитання, чому в письмових поясненнях зазначив, що дана особа була водієм, повідомив, що це було помилкою та насправді повинен був написати особа, а не водій, оскільки чи була ця особа саме водієм не перевіряв та не встановлював.

Свідок ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 повідомила, що 07.07.2025 близько 15.00 год приїхала на автомобілі д.н.з НОМЕР_2 до чоловіка, який був на святкуванні з друзями в магазині в сел. Дашава, де вони вживали алкоголь. Чоловік відмовився їхати із нею та вони посварилися. Після чого поїхала назад, їхала зі швидкістю близько 40 км/год., побачила дітей, які їхали в попутному напрямку на велосипедах, одна дитина виїхала на середину дороги, у зв`язку із чим ОСОБА_2 зїхала в ліво в паркан. Після цього зателефонувала чоловіку, однак він не відповідав, у зв`язку із чим пішла до нього пішки, залишивши авто. Повідомила, що момент ДТП бачив ОСОБА_3 , який проживає поряд із місцем події, який після ДТП підійшов до неї та запитав чи не потрібна їй допомога. Прийшовши до чоловіка, повідомила йому, що сталося та вони знову посварилися. Зателефонувала родичу ОСОБА_9 , щоб він приїхав до автомобіля та допоміг його витягнути. Через хвилювання та страх пішла додому пішки, а чоловік поїхав на велосипеді да машини. Також повідомила, що трохи вдарилась головою об кермо автомобіля, в лікарню не зверталась. Свідком ОСОБА_2 пред`явлено суду її посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_3 повідомив, що 07.07.2025 близько 15.00 год, коли заходив на подвір`я будинку, побачив автомобіль Міцубіші пажеро, за кермом якого була ОСОБА_2 . Також бачив дітей на велосипедах на дорозі. Почувши удар, побачив автомобіль у кюветі та підійшов до нього, запропонувавши допомогу, однак ОСОБА_2 відмовилась, в цей час вона з кимось говорила по телефону, візуально ушкоджень у водія не бачив. Пізніше побачив її чоловіка ОСОБА_10 , який їхав на велосипеді близько 15.20-15.30 год.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що близько 15.30 год. йому подзвонила дружна ОСОБА_1 , щоб він приїхав забрати автомобіль, коли приїхав, працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_10 . Приїхав на місце події близько 16.00, ОСОБА_1 говорив працівникам поліції, що він не керував автомобілем, свідок говорив йому не їхати в лікарню, оскільки він не керував автомобілем. Чи проходив ОСОБА_1 освідування не бачив.

Таким чином, наданими суду матеріалами, долученими до адміністративних протоколів, та показами свідків, допитаних в судовому засіданні не підтверджується факт керування автомобілем міцубісі р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . До матеріалів справи не долучено жодних відеозаписів на підтвердження цього факту чи пояснень осіб, які безпосередньо бачили факт керування.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції («Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 р., заява F 36673/04; «Карелін проти Росії», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Так, як вбачається із відеозапису події, на ньому не зафіксовано факту керування транспортним засобом та його зупинки, особа, яка виявила транспортний засіб, в судовому засіданні повідомила, що письмові пояснення нею були викладені не коректно, оскільки факту керування автомобілем він не бачив та чи була особа, яка знаходилась на місці події водієм свідок не встановлював та не перевіряв, працівники поліції факт заперечення особою керування автомобілем проігнорували та не звібрали доказів на підтвердження такого факту керування, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка керувала ним, адже він не виконував жодних функцій водія на час пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно позиції ВС викладеної у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17 відповідно до якої, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адімінстартивних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративних правопорушень.

В свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява №25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви, щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості передбачає,що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно із пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

У справі «Барбера, Мессегуэ і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Таким чином суд, враховуючи усе вищезазначене, відповідно до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, недоведеним склад інкримінованих ОСОБА_1 адімінстартивних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад інкримінованих правопорушень.

Керуючись ст.ст. 283, 284, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови проголошений о 09:30 год. 25 вересня 2025 року в залі судового засідання в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Суддя О. Ю. Писарев