Справа № 587/2392/25
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2025 року 23 вересня 2025 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від управління патрульної поліції в Сумській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, посвідчення водія НОМЕР_1
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
12.05.2025 року близько 01-40 години на трасі 19-09 на 8 км, на території Сумського району Сумської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова та хитка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був увідомлений належним чином.
Захисник адвокат Титаренко П.В. до суду також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в справі мається відповідна розписка.
Звертаю увагу на наступне, що справа надійшла до суду 16 травня 2025 року та перебуває в провадженні судді Гончаренко Л.М.
26 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення для забезпечення права на захист.
17 липня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Титаренко П.В. звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи, оскільки урядом було оголошено повітряну тривогу. Справа була призначена на 04.09.2025 року.
04 вересня 2025 року адвокат Титаренко П.В. звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває у відрядженні за межам Сумської області.
Клопотання було задоволено розгляд справи був відкладений на 23.09.2025 року на 13-00 годин.
Суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду та затягування розгляду справи з метою спливу процесуальних строків з метою уникнення відповідальності, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло майже 4 місяці і справа розглядом ще не розпочата.
Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у п.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Аналіз викладених вище обставин неявки адвоката Титаренка П.В. в судове засідання, якого належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов`язків, взятих перед клієнтом, що виразилися у відсутності інтересу до наявного в суді протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи.
Відповідно до ст. 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.
Згідно із ч.2 ст. 44 Правил адвокатської етики, адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення адвоката про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, визнаю причини неявки адвоката Титаренка П.В. у судові засідання неповажними і розцінюю його дії як зловживання правом.
А тому вважаю, що необхідно розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката Титаренка Д.Ю., оскільки останній зловживає своїм процесуальним правом.
Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 327732 (а.с. 1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) та відеозаписом, наданим на диску (а.с. 8).
Отже, своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи характер правопорушення та особу винного, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 130 ч.1 КУпАП, суддя-
На підставі ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати накладеного штрафу впродовж 15 діб з моменту отримання постанови, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя Л.М.Гончаренко