Справа № 467/1233/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаїв, громадянка України, фізична особа підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року відсутні,

за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області скерувало на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області протокол №524 від 25 серпня 2025 року із доданими до нього матеріалами, складений головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Миколаївській області, відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду судом вказаного протоколу була повідомлена належно, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Паралельно у заяві вказала, що відображені у протоколі порушення визнає.

Суд, з урахуванням приписів ст. 268 КУпАП у частині того, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді такого роду справ не є обов`язковою, з огляду на належне сповіщення такої особи про це судове провадження та наявність заяви про розгляд справи за її відсутності, вважав за можливе винести у справі постанову.

За таких обставин, суд, вивчивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, дослідивши надані до нього документи у їх розумінні згідно із ст. 251 КУпАП, тобто, як докази, із дотриманням положень ст. 252 цього ж Кодексу, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Протокол №524 від 25 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 фактично складається із двох частини.

Тож, суд перейде до його оцінки почергово згідно викладених обставин.

Так, із п.1) вбачається, що в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 проведено розрахункову операцію через РРО (фіскальний номер ) з порушенням режиму програмування для підакцизних товарів, а саме: у фіскальному чеку №18739 від 21 березня 2025 року (о 16:38:12) на підакцизний товар «АРТ №101321 пиво повна м`яке 0,9 л.» не зазначений код УКТЗЕД для підакцизних товарів, що є порушенням п. 11 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вирішуючи питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, суд виходить із такого.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 155-1 КУпАП настає у разі порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг .

Очевидно, що вказана норма є банкетною, що зобов`язує уповноважену на складання протоколу особу при звинуваченні особи за ч.1 ст. 155-1 КУпАП зіслатись на нормативно правових акт, який регулює порядок проведення розрахунків, зокрема, у сфері торгівлі.

Із протоколу слідує, що своїми діями ОСОБА_1 порушила приписи п. 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року (з наступними змінами і доповненнями) (далі Закону № 265/95-ВР).

У свою чергу, нормою пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Тобто, судом установлено і визнається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що 21 березня 2025 року о 16 год. 38 хв. ФОП ОСОБА_1 при здійсненні продажу товарів у сфері торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 , порушила встановлений п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР порядок проведення розрахунків, а саме: провела розрахункову операцію РРО (фіскальний номер ) з порушенням режиму програмування для підакцизних товарів, а саме: у фіскальному чеку №18739 від 21 березня 2025 року (о 16:38:12) на підакцизний товар «АРТ №101321 пиво повна м`яке 0,9 л.» не зазначений код УКТЗЕД для підакцизних товарів.

Таке підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № 524 від 25 серпня 2025 року, який, загалом відповідає приписам ст. 256 КУпАП у частині свого змісту стосовно правопорушення від 21 березня 2025 року, позаяк, у цілому містить у собі відомості щодо часу, місця, способу учинення правопорушення та інших обставин, які мають для нього значення, у тому числі й щодо конкретної правової норми, яка була порушена ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, обставини, окреслені у протоколі у частині правопорушення від 21 березня 2025 року, підтверджуються й даними Акту фактичної перевірки від 25 серпня 2025 року, який ОСОБА_1 підписала без заперечень стосовно його змісту.

При цьому, судом досліджено безпосередньо роздруківку фіскального чека №18739 від 21 березня 2025 року, який не містить у собі інформації про код УКТЗЕД для підакцизних товарів. А також Додаток №5 до Акту фактичної перевірки від 25 серпня 2025 року.

Факт порушення режиму програмування РРО (фіскальний номер ) стосовно наявності кодів УКТЗЕД для підакцизних товарів визнала й ОСОБА_1 .

З цим, суд вважає, що наявні достатньо доказів щодо вчинення 21 березня 2025 року ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП

Проте, суд не може накласти на ОСОБА_1 стягнення за його учинення, бо закінчились установлені ст. 38 КУпАП строки для цього.

Так, згідно правила ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Це правопорушення не є триваючим.

Зокрема, ВС у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 вказав, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Достовірних, достатніх і беззаперечних даних про те, що ОСОБА_1 продовжувала порушувати режим програмування РРО у частині зазначення кодів УКТЗЕД для підакцизних товарів у період з 21 березня 2025 року і по 25 серпня 2025 року матеріали справи у собі не містять.

Отже, правопорушення не є триваючим і строк накладення стягнення за його учинення відраховується безпосередньо з моменту його учинення, тобто, у даному випадку з 21 березня 2025 року.

Позаяк, суд вважає його закінченим з моменту видачі чеку №18739 від 21 березня 2025 року.

А не з моменту його виявлення. Бо виявлене воно було, як про те свідчать матеріали справи, лише 25 серпня 2025 року, так як саме в цей день було складено Акт про фактичну перевірку.

Та оскільки з моменту вчинення правопорушення минуло більш, ніж п`ять місяців, то адміністративне стягнення згідно ч.2 с. 38 КУпАП не може бути накладене на ОСОБА_1 .

Тож, цза цим правопорушенням провадження підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Стосовно другої частини протоколу, суд враховує слідуюче.

Так, із п.2) протоколу №524 від 25 серпня 2025 року слідує, що у магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , при проведенні розрахункових операцій через РРО (фіскальний номер ) в період з 03 жовтня 2022 року по 15 серпня 2025 року були випадки невидачі відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій на загальну суму 339 896,89 грн. (03.10.2022 р. о 09:26:04 порушення вчинене вперше на суму 136,00 грн.; фіскальний чек №359 на купівлю однієї пляшки горілки « водка Мороша 0,5 л (шт.)»).

Так, згідно СОД РРО ДПС України інформація щодо обов`язкового реквізиту зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв у розрахункових документах в магазині ФОП ОСОБА_1 за вказаний період відсутня, що є порушенням п.2 ст.3 Закону України «Про Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року (з наступними змінами і доповненнями) (далі Закону № 265/95-ВР).

Тож, у цій частині протоколу на виконання банкетної норми ч.1 ст. 155-1 КУпАП уповноважена особа послалась на порушення з боку ОСОБА_1 вимог п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР).

Згідно ж вказаної правової норми суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

На перший погляд здається, що у провину ОСОБА_1 ставиться невидача особам, які купували товари, розрахункових документів, себто, фіскальних чеків.

Однак, жодних доказів про фактичну невидачу покупцям чеків за вказаний у протоколі період матеріали справи не містять.

Та й, з рештою, а як це можна довести, тим більше за такий великий період. Хіба що поясненнями осіб, яким такі чеки не видавались.

Однак, при детальному вивченні змісту самого протоколу та доданих до нього матеріалів можна припустити, що уповноважена особа, ймовірно, мала на увазі невидачу розрахункового документу встановленої форми та змісту.

Бо далі по тексту вказано, що, наприклад, фіскальних чек № 359 від 03 жовтня 2022 року не містив у собі інформації щодо обов`язкового реквізиту, а саме: цифрового зазначення штрихового коду марки акцизного податку.

Тим самим, викладена у протоколі фабула обвинувачення допускає неоднозначну трактовку.

Але протокол про адміністративне правопорушення має бути викладений у такій спосіб, щоб інформація мала бути зрозумілою будь якій особі, а тим більше особі, відносно якої він складається, а так само і суду та не підлягала варіативному тлумаченню.

Бо фактично протоколом особі висувається звинувачення у вчиненні правопорушення.

Тим більше, у протоколі заявлено про учинення побідного роду порушень за період з 03 жовтня 2022 року по 15 серпня 2025 року із посиланням на Акт фактичної перевірки від 25 серпня 2025 року.

Але суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративні правопорушення і виключно у межах обставин, що у ньому відображені.

Тому суд не може самостійно відшукувати обставини порушень за означений період у Додатку № 5 до Акту фактичної перевірки від 25 серпня 2025 року, а саме: щодо часу, місця, способу і решти даних, які вказують на порушення.

Бо тим самим суд фактично самостійно звинуватить ОСОБА_1 і вийде за межі своїх повноважень.

Крім цього, норма п.2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР також виявилась бланкетною, бо відсилає до встановленої форми та змісту розразункоих документів.

У свою чергу, така форма і зміст установлені "Положенням про форму та зміст рохрахункових документів/електронних розрахункових документів", яке було затверджене наказом Міністерства фінансів України №13 від 21 січня 2016 року.

Тому уповноважена особа повинна було здійснити посилання на конкретну норму цього Положення у безпосередньо самому протоколі у разі, якщо мала на увазі невидачу фіскальних чеів встановленої форми та змісту.

Адже присутній алгоритм, що норма ч.1 ст. 155-1 КУпАП - бланкетна, норма п.2 ст. 3 Закону №265/95-ВР - також бланкетна.

Тому коректність звинувачення, висунутого ОСОБА_1 залежить, споміж іншого, й від виконання умов застсоування бланкетних правових норм.

Але цього при складанні протоколу дотримано не було.

Натомість доведення обставин вчиненого правопорушення відноситься виключно до повноважень особи, яка згідно закону складає протокол.

ЄСПЛ у справі «Малофєєва, Карєлін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право редактувати її, а також не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення право на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Звідси суд висновує, що фабула обвинувачення у другій частині протоколу викладена вкрай некоректно і у спосіб, що суперечить висунутим ЄСПЛ критеріям, тобто, сильно сумнівно.

А це позбавляє особу можливості належно і якісно будувати свій захист від висунутого їй звинувачення і свідчить про порушення права на захист.

Тому суд не може притягнути ОСОБА_1 за порушення, учинені у період з 03 жовтня 2022 року по 15 серпня 2025 року на віть за умови визнання нею інкримінованих порушень, бо висунуте у цей спосіб звинувачення не відповідає вимогам закону.

Суд відповідно до вимог ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року при розгляді справ застосовує Конвенцію та практику цього суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» зазначив, що Український уряд визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з огляду на вищевикладене, а також те, що складення та оформлення другої частини протоколу виконане неналежним чином, а зазначені вище його недоліки та неповнота не можуть бути усунуті судом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП за період з 03 жовтня 2022 року по 15 серпня 2025 року.

А тому справа про адміністративне правопорушення у цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, тобто, у зв`язку з відсутністю у її діях складу інкримінованого правопорушення.

Судовий збір не підлягає стягненню із ОСОБА_1 в силу норми ст. 40-1КУпАП, оскільки вона, з мотивів, що наведені вище, не піддається адміністративному стягненню.

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 248, 249, 251,252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні 21 березня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, однак, провадження у цій частині закрити на підставі п.7 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155-1 КУпАП за період з 03 жовтня 2022 року по 15 серпня 2025 року закрити на підставі п. 1 ст. 247 того ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ірина Явіца