Провадження № 3/752/5811/25
Суддя Коваль В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Коваль В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Голосіївського управління поліції ГУНП України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючим в.о. директора Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду в.о. директора Інституту проблем математичних машин і систем Національної академії наук України, вчинив адміністративні правопорушення, а саме: виконуючи обов`язки директора Інституту проблем математичних машин та систем Національної академії наук України (далі - інститут), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 25.03.2025 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення про відмову в наданні інформації та копій документів на запит управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - управління) від 19.03.2025 № 34260-2025, а саме інформації та копій документів відносно себе, як посадової особи підприємства, та вчинив дії шляхом особистого підписання листа інституту від 25.03.2025 № 148/9-21, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив що не вбачає своєї провини.

Також до суду з`явився прокурор Громов О.Е., який підтвердив обставини викладені у протоколі, просив притягнути до відповідальності.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за правопорушення, пов`язані з корупцією, які полягають у неповідомленні про реальний конфлікт інтересів та вчиненні дій чи прийнятті рішень в його умовах.

У примітці до вказаної статті зазначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Тобто для наявності складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність цих ознак: приватний інтерес, службові повноваження та суперечність між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами тощо.

Уповноваженою особою Національної поліції України 26.06.2025 стосовно виконувача обов`язків директора Інституту проблем математичних машин та систем Національної академії наук України (далі - Інститут) ОСОБА_1 складено протоколи № 572 та № 573 за частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП відповідно.

Згідно з протоколами ОСОБА_1 , обіймаючи вищенаведену посаду, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 статті 3 Закону посадовою особою юридичної особи публічного права, суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення про підписання ним 25.03.2025 листа № 148/9-21, яким в порушення вимог підпунктів 3 та 36 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та задовольняючи свій приватний інтерес відмовив Управлінню стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у наданні інформації та завірених належним чином копій документів, які стосуються факту повідомлення ОСОБА_1 як керівником Інституту про наявність у нього конфлікту інтересів, а також інших документів, які стосуються фактів його преміювання, встановлення надбавок та доплат, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Зокрема, зі складених протоколів та матеріалів, що до них додаються, вбачається, що ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Управлінням стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції в межах повноважень, визначених ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП здійснювався збір доказів про можливе порушення ОСОБА_1 вимог ст. 28 Закону, відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП.

В межах цих повноважень УСР в м. Києві ДСР НПУ направило до Інституту запит від 19.03.2025 № 34260-2025 про надання інформації та завірених копій документів, які стосуються повідомлення в.о. директора Інституту ОСОБА_1 про наявність у нього конфлікту інтересів, а також документів, які стосуються його преміювання, встановлення надбавок та доплат.

У відповідь на цей запит ОСОБА_1 як в.о. директора Інституту листом від 25.03.2025 № 148/9-21 умисно відмовлено УСР в м. Києві ДСР НПУ у наданні запитуваної інформації та відповідних копій документів з причин, які не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, ступеню його вини, суд вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої за ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 172-7, 221, 283-285, 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення, передбачене ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя В.О. Коваль