Справа № 946/5845/25 Провадження № 3/946/1800/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я., ознайомившись з адміністративними матеріалами, які надійшли з Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403948 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому позбавлений права керування транспортними засобами на 11 років три місяці та двадцять два дні згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 24 жовтня 2024 року (справа №946/8582/24, провадження №3/946/3025/24).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи на 22 вересня 2025 року о 10 год. 00 хв. повідомлявся належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням, надісланим на адресу, зазначену при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Заяви про відкладення розгляду справи не надав, про причину неявку до суду не повідомив.

Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд дійшов висновку, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.

Таким чином, ОСОБА_1 знав про складений відносно нього протокол, що та не вжив заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Оскільки є дані про своєчасне сповіщення притягуваного ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Вина правопорушника підтверджена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403948 від 27 липня 2025 року;

- постановою серії ЕПР1 №154095 від 19 жовтня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП;

- постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 24 жовтня 2024 року (справа №946/8582/24, провадження №3/946/3025/24), якою ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року по справі № 946/8582/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 11 років три місяці та двадцять два дні з оплатним вилученням транспортного засобу, а саме автомобіля «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; вимоги п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Своїми діями, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторне протягом року.

Згідно довідок начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 28 липня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 24 жовтня 2024 року (справа №946/8582/24), 17 березня 2004 року отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 .

Порушення п. 2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП, окрім накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Зважаючи, що в протоколах не зазначено про належність ОСОБА_1 транспортного засобу ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував 27 липня 2025 року, та інших доказів про належність даного транспортного засобу саме ОСОБА_1 суду не надано, суд не має можливості призначити додаткове покарання у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст. ст. 33, 34, 35 КУпАП, характер вчинених правопорушень, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: О.Я.Присакар