ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1919/25 Справа № 182/3005/25 Суддя у 1-й інстанції - Борисова Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 03.05.2025 року о 12.18 год. в м. Нікополь по вул. Електрометалургів біля буд. 145, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржив постанову у апеляційному порядку, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що протокол був складений некоректно, а саме не було свідків, які підтвердили правдивість його затримання. Вказує, що він був на той час абсолютно без ознак сп`яніння. Щодо ознак не тверезої ходи пояснював інспектору поліції, що у нього були травми: ноги, пальців та хребта. Вказує, що він дійсно відмовився від проходження тесту, так як він перехворів COVID, був після щеплення на виробництві цех №7, м. Нікополь. У нього існує паніка від цих тестів. Вказує, що він перебував в авто «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_2 , зі своїм рідним братом, ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_3 здійснював догляд по закону України. Вказує, що він перебував у зоні АТО в 2014 році добровольцем ОСОБА_4 у 25 ОДШБ, був під м. Шахтарськ на позиції сан. інструктор (пакував фрагменти тіл у пакети термі), а також надавав першу медичну допомогу бійцям. УБД не має, оскільки в міністерстві оборони сказали, щоб він звертався до суду, проте він не звертався. Просить переглянути справу.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №797276, відповідно до якого у травні 2025 року в м. Нікополь водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого гр. ОСОБА_1 було направлено до КП «ТЦРЛ» ДО з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нехарактерне почервоніння обличчя. Однак, від проходження огляду гр. ОСОБА_1 відмовився.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 для встановлення стану алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою.

Даними з рапорту працівника поліції про фактичні обставини по справі.

Носієм інформації диском з відеозаписами фактичних обставин по справі на якому зафіксовано факт руху автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , а також його зупинку працівником поліції на блокпосту.

Поліцейським було встановлено особу водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з ним виявлено ознаки сп`яніння. На запитання працівника поліції щодо наявності запаху алкоголю з автомобіля, водій повідомив, що напередодні вживав пиво: спочатку зазначив, що пив учора, згодом уточнив, що напередодні випив два літри пива.

Працівник поліції висунув законну вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Водій ОСОБА_1 спочатку погодився, однак одразу запитав, чи має право відмовитися від огляду. Поліцейський повідомив, що таке право у водія є. Після цього ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки.

Поліцейським було висунуто вимогу проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте водій також відмовився. Йому було роз`яснено, що в такому випадку буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Зауважень від водія не надходило.

Після цього працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали, що долучені до матеріалів справи. Водію повідомлено про ведення відеофіксації на бодікамеру, відібрано усні пояснення, роз`яснено його права та обов`язки, а також ознайомлено зі складеним протоколом і матеріалами справи.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, про порушення вимог законодавства при складанні протоколу, є безпідставними, та повністю спростовується наявним у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол був складений без свідків, які можуть підтвердити його правдивість є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, які наявні у матеріалах справи на носії інформації - диску.

Доводи апелянта, що він був без ознак сп`яніння. Нетверезу ходу пояснював наявними травмами ніг, пальців і хребта. Від проходження тесту відмовився через перенесений COVID, щеплення на виробництві (цех №7, м. Нікополь) та панічний страх перед тестами є безпідставними.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Також суд зазначає, що право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівником поліції були виявлені ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нехарактерне почервоніння обличчя. Водій самостійно повідомив про вживання напередодні два літри пива.

Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги, що він перебував у авто «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_2 разом із рідним братом ОСОБА_2 , за яким здійснював догляд відповідно до закону України. Також у 2014 році був добровольцем у зоні АТО в складі Січових Стрільців 25-ї ОДШБ, виконував обов`язки санінструктора під м. Шахтарськ. Посвідчення УБД не отримав, оскільки до суду не звертався, не спростовують викладені обставини по справі у протоколі про адміністративне правопорушення та не впливають на законність оскаржуваної постанові.

Заявлені в апеляційній скарзі обставини щодо особи правопорушника, беруться до уваги при оцінки судом апеляційної інстанції, розміру стягнення накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП. визначенні виду та розміру стягнення лише у межах, визначених законом. Однак ці обставини не надають суду права змінювати вид адміністративного стягнення, прямо передбаченого санкцією статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення є незаконним та необґрунтованим не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та є безпідставними і розцінюються апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя