Справа № 646/6786/25
Провадження № 3/646/2085/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова в особі судді Клімової Світлани Вікторівни розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2, ст. 126 ч. 5, ст. 130 ч. 1 КУпАП,

ВС Т А Н О В И В:

30.06.2025 року о 23 год. 13 хв. в м. Харків, вул. Кутаїська, 186 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також 30.06.2025 року о 23 год. 13 хв. в м. Харків, вул. Кутаїська, 186 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 7510 прилад ARMF, результат огляду 1,26 проміле. Водій з результатом згоден. Чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того 30.06.2025 року о 23 год. 13 хв. в м. Харків, вул. Кутаїська, 186 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 не маючи посвідчення водія відповідної категорії, порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 126 ч. 5 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, постановою суду від 05.08.2025 об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2, ст. 126 ч. 5, ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем проживання. Крім того ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи через смс-повістки, які були доставлені.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, у яких наголошено на тому, що особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй судового рішення, та з огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, а також, вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, правопорушник, будучи обізнаним під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова з моменту складання відповідного протоколу і по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, заходів для явки до суду не вжив, письмових заперечень проти протоколу - не подав, тощо, -у зв`язку з чим, суд вважає поведінку учасника процесу такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення проти безпеки дорожнього руху, а неодноразову неявку до суду особи, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушника котрий повинен добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, розцінює як безпідставне умисне затягування справи, нівелювання завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким, зокрема, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП), і, відповідно, з урахуванням принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, - вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На підставі ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 122, ст. 126 та ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням необхідності додержання строків, передбачених ст. 38, 277 КУпАП, суд постановив проводити розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Викладені вище обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 377592 від 01.07.2025 року, протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 377566 від 01.07.2025 року, протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 377589 від 01.07.2025 року, довідкою перевірки з якої вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалося, довідкою щодо транспортного засобу з якої вбачається, що ТЗ ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , відеозаписами з місця події, довідкою про повторність, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.06.2025 року в якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 в алкогольному сп`янінні, направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2025 року в якому зафіксовано, що огляд в медичному закладі не проводився, поясненнями від 01.07.2025 року ОСОБА_3 , яка пояснила, що є рідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітньою особою та вона була свідком під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 , результат огляду 1,26 проміле, поясненнями від 01.07.2025 року ОСОБА_4 , який пояснив, що є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітньою особою та він був присутнім під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 , результат огляду 1,26 проміле, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕПР1 № 204756 від 25.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 126 КУпАП, рапортами співробітників поліції з яких вбачається, що при проведенні всіх дій з ОСОБА_1 були присутні його бабуся ОСОБА_3 та рідний брат ОСОБА_4 ..

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Судом досліджено протоколи про адміністративне правопорушення від 01.07.2025 року серії ЕПР1 № 377592, ЕПР1 № 377566, ЕПР1 № 377589 та додані до них матеріали з яких встановлено, що вони були складені відносно неповнолітньої особи.

Статтею 256 КУпАП встановлено загальні вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Крім того, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до окремої думки, висловленої суддями Верховного Суду України в постанові від 24.07.2015 року у справі 5-7кс15, до відносин у справах про адміністративне правопорушення можуть бути застосовані норми КПК, виходячи із загальних засад кримінального провадження (ст. 7 КПК України) та ст. 9 КПК України «Законність» і рішення суду у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, де «Суд зазначає, що Уряд визнав карну кримінально-правову суть Кодексу про адміністративні правопорушення та його карний кримінально-правовий характер» (п. 17, п. 21).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 44 КПК України, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній, то до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник. Законний представник - особа, яка представляє інтереси неповнолітнього або особи, що через свої фізичні або психічні вади не може сама здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Відповідно до ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно із ч. 3 ст. 270 КУпАП законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу. Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітнім, а тому вчинення будь-яких процесуальних дій у відношенні неповнолітнього повинні здійснюватися за участі його законного представника.

Із протоколів про адміністративні правопорушення випливає, що працівниками поліції були вчинені дії щодо неповнолітньої особи без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога. Матеріали справи не містять підтверджувальних доказів того, що бабуся ОСОБА_3 або брат ОСОБА_4 є законними представниками неповнолітнього ОСОБА_1 ..

Отже, судом установлено, що працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Установивши, що поліцейські спілкуються з неповнолітнім, вони були зобов`язані забезпечити прибуття на місце події законного представника, однак у порушення вимог ст.270 КУпАП, ч.2 ст.33 Закону України "Про національну поліцію" цього не зробили.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свободи громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Правовий статус неповнолітніх в Україні визначається Конституцією України, а саме стаття 52 проголошує, що діти рівні у своїх прав незалежно від походження. А також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом.

Згідно положень 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших Законів України.

Стаття 13 КУпАП містить лише визначення віку неповнолітніх осіб, які вчинили адміністративне правопорушення та підлягають адміністративній відповідальності із застосуванням заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП.

Статтею 27 КУпАП встановлено, що інтереси неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Також, статтею 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» покладає здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей, зокрема, на Службу у справах дітей районних державних адміністрацій та кримінальну поліцію у справах дітей відділу поліції, діяльність яких здійснюється на принципах законності, застосування переважно методів виховання і переконання, що передбачають вжиття примусових заходів лише після вичерпання всіх інших заходів впливу на поведінку дітей, неприпустимості приниження честі і гідності дітей, жорстокого поводження з ними, тощо.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, враховуючи, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо неповнолітніх, з метою розгляду даної справи відповідно до засад статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя вважає за необхідне застосувати в даному випадку аналогію закону щодо порядку кримінального провадження відносно неповнолітніх.

Згідно частини другої статті 484 КПК України орган, який здійснює провадження щодо неповнолітнього зобов`язаний здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Отже, аналізуючи вищевказане, вбачається, що при складанні протоколів порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки складені протоколи відносно неповнолітньої особи за відсутністю законного представника чи захисника.

Крім того, відповідності до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з положеннями статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свободдля кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд з прав людини робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, насамперед увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

При цьому правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Поліцейські при складанні протоколів про адміністративні правопорушення в даному випадку зобов`язані були вчинити дії шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та його батьків, законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного, так і міжнародного, зокрема, Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Матеріали справи не містять підтверджувальних доказів того, що бабуся ОСОБА_3 або брат ОСОБА_4 є законними представниками неповнолітнього ОСОБА_1 ..

Наведені обставини вказують на порушення прав ОСОБА_1 на захист та роблять недопустимими докази у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відтак, докази по справі відносно неповнолітнього, здобуті з порушенням вимог ст.ст.245, 270 КУпАП, а саме без належних доказів участі законного представника чи захисника, тобто з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього, а тому, є недопустимими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протоколи про адміністративні правопорушення, які є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є недопустимими доказами, що тягне за собою очевидну недопустимість всіх інших зібраних доказів, які не підлягають аналізу з огляду на їх очевидну протиправність.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з наведеним, суд вважає необхідним провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП через недопустимість доказів, наданих до суду в обґрунтування винуватості у вчиненні вказаних правопорушень, у зв`язку з отриманням їх з порушенням права неповнолітнього на захист.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 13, 24-1, ч. 2 ст. 122, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130, 245, 247, 270, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення за ст. 122 ч. 2, ст. 126 ч. 5, ст. 130 ч. 1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.В. Клімова