Єдиний унікальний номер судової справи: 473/5315/24 Головуючий у місцевому судді: Усікова О.В.
Номер провадження: 33/812/385/25 Головуючий у апеляційному суді Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шоломона О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інженером метрологічної лабораторії в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 840432 від 17 вересня 2024 року, ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 17 год 15 хв в м. Вознесенську по вул. Сухомлинського, №1 керував транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КП «КНП ВБЛ» ВМР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №89 складеному 13 серпня 2024 року.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із вказаною постановою суду, 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з постановою суду не згоден оскільки вважає, що адміністративний протокол серії ААД № 840432 від 17 вересня 2024 року складений відносно нього о 18 год. 09 хв. інспектором СРПП Вознесенського РУП ГУНІ в Миколаївській області старшим сержантом поліції Бойчуком М.Р. з грубими порушеннями його прав, інтересів та вимог чинного законодавства, а саме: ПДР України та Закону України «Про національну поліцію» та сумісних наказів МВС та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водія транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 11.11.2015 р., а викладені в постанові обставини не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин прави в їх сукупності.

ОСОБА_1 пояснив, що 13 серпня 2024 року в вечірній час він їхав на автомобілі «Honda Civic» д.н. НОМЕР_3 по вул. Сухомлинського і біля перехрестя з вул. Героїв України був безпідставно зупинений працівниками поліції, оскільки ПДР України не порушував. В той день алкогольні напої не вживав, а був втомлений, оскільки працював понад добу на роботі.

Зауважив, що працівники поліції зупиняючи його за допомогою звукового сигналу, грубо порушили порядок зупинення транспортних засобів який регламентується Наказом №111 від 27.03.2009 року і здійснюється виключно спеціальним пристроєм з червоним катафотом (жезлом), а у виняткових випадках - жестом руки, при цьому поліцейський спочатку вказує на транспортний засіб, а потім на місце, де йому слід зупинитись. Вимоги працівників поліції він виконав.

Вказує на те, що інспектор СРПП ОСОБА_2 обмежив його вільне пересування, затребувавши вийти з салону автомобіля і пройти з працівниками поліції до службового автомобіля, при цьому не склавши протоколу затримання особи в порядку ст. 268 КУпАП, чим грубо порушив його право на вільне пересування передбачене основним законом України - Конституцією.

Звертає увагу на те, що лікар КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР не назвавши свою посаду та прізвище, почав медичний огляд. Потім, інший лікар склав якийсь письмовий документ в якому йому було запропоновано поставити свій підпис, при цьому вищезазначені лікарі не назвали назву цього документу.

Також зазначає, що відеозаписом зафіксовано факт складання протоколу саме 13 серпня 2024 року в КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР працівником поліції жіночої статі, а не інспектором СРПП Вознесенського РУП ГУНІ в Миколаївській області старшим сержантом поліції Бойчуком М.Р. Між тим, в ході перегляду четвертого та п?ятого файлів відеозапису було зафіксовано, що адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУПА відносно нього складався інспектором СРПП Вознесенського РУП ГУНІ в Миколаївській області старшим сержантом поліції Бойчуком М.Р. 17.09.2024 року в службовому автомобілі біля будинку №37 а на вул. Шевченко, за його місцем проживання.

Також звертає увагу на те, що 13 серпня 2024 року на медичний огляд його направила поліцейська СРПП Вознесенського РУП ГУНІ в Миколаївській області старший сержант поліції А. Шаповалова, яка згідно відеоінформації що міститься на третьому та четвертому відео файлах складала та оголошувала йому адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНІ в Миколаївській області старший сержант поліції Бойчук М.Р. як того потребує чинне законодавство.

Крім того, зазначає, що в медичному висновку вказано що він складений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 89 складеному в 18 год. 00 хв. 13 серпня 2024 року, однак вищезазначений акт в матеріалах адміністративної справи відсутній.

За викладених обставин, ОСОБА_1 вважає, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як докази надані суду містять ряд грубих порушень чинного законодавства, а саме «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп?яніння, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735, постанову КМУ № 1103 від 17.12.2008 р., ст.35 Закону України «Про національну поліцію», статей 256 та 268 КУпАП, тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 840432 від 17 вересня 2024 року не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, у тому вигляді через його істотні недоліки і викликають обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України тлумачяться на його користь.

Вважає, що доказів його вини у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, викладених в протоколі ААД № 840432 від 17 вересня 2024 року в суді першої інстанції під час розгляду цієї справи не здобуто і це дає підстави апеляційному суду скасувати постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2025 року.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив про поновлення пропущеного ним процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою, оскільки вважає, що строк пропустив з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 його захисника - адвоката Шоломона О.В., апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2025 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області винесена 04 серпня 2025 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови було 13 серпня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду 14 серпня 2025 року, тобто з пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку на апеляційне оскарження. При цьому, клопотання про поновлення строку в апеляцій ній скарзі було відсутнє.

У зв`язку з чим, згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року, вказану апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 .

Повторно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 28 серпня 2025 року, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області винесена 04 серпня 2025 року. Як на підставу поважності причин пропуску строку, ОСОБА_1 посилався, що постанову суду він отримав 28 серпня 2025 року в канцелярії Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. При цьому, про те, що 04 серпня 2025 року відбулося судове засідання у Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області ні йому ні його захиснику відомо не було, повістки про явку до суду він не отримував. Про прийняте рішення відносно нього не знав, натоміть дізнався 06 серпня 2025 року з повідомлення в додатку «ДІЯ».

З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був, копія постанови суду йому була направлена поштою 06 серпня 20125 року, однак відомості про отримання ним вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять.

За таких обставин, оскільки повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду і у найкоротші строки ОСОБА_1 апеляційну скаргу було подано повторно, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного строку.

Під час апеляційного розгляду адвокатом Шоломоном О.В. заявлене клопотання про закриття провадження у справі у звязку з закінченням строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи дане клопотання апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 13 серпня 2024 року, а оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 04 серпня 2025 року, в межах річного строку.

Отже, на момент винесення постанови судом першої інстанції не сплив строк накладення адміністративного стягнення, а відтак відсутні підстави для закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Шоломона О.В., вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч. ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 2, 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У відповідності до п. 6 розділу ІІ даної інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія. Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, а водій зобов`язаний пройти такий огляд, для підтвердження чи спростування зазначених обставин.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Отже, відповідно до положень ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

З аналізу зазначених норм права вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі склад адміністративного правопорушення.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням. Іншими словами, це те, на що спрямовано адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини які характеризують адміністративне правопорушення.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 840432 від 17 вересня 2024 рокувбачається, що ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 17 год 15 хв в м. Вознесенську по вул. Сухомлинського, №1 керував транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КП «КНП ВБЛ» ВМР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №89 складеному 13 серпня 2024 року. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог діючого законодавства підтверджено відеозаписом, що міститься в матеріалах справи (а.с.6).

Відеозапис, що міститься у матеріалах справи, відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, з наявних в матеріалах справи відеозаписів встановлено, що працівниками поліції за допомогою спеціального звукового сигналу був зупинений транспортний засіб Honda Civic, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого, як пізніше буде встановлено перебував громадянин ОСОБА_1 . При цьому, поліцейський повідомив водію, що його зупинка була обумовлена тим, що надійшла інформація про те, що водій даного транспортного засобу знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Під час встановлення особи водія та перевірки документів, у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного спяніння, оскільки мав виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та млява мова. У зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер, на що водій відмовився. Після чого, водію було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі, на що водій погодився. Далі, з відеозаписів слідує, що працівником поліції було відсторонено ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом та доставлено до медичного закладу КП КНП «Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР. У медичному закладі лікар ознайомив ОСОБА_1 з документами на прилад Драгер, роз`яснив процедуру проведення огляду та як саме продувати прилад. Результат огляду склав - 2,08 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 був не згоден. Також у ОСОБА_1 було взято кров з метою проведення лабораторного дослідження та роз`яснили, що після проведення лабораторного дослідження буде складено висновок щодо результатів медичного огляду.

Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 17 год 15 хв в м. Вознесенську по вул. Сухомлинського, №1 керував транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання адвоката Шоломона О.В. в суді апеляційної інстанції на те, що в медичному висновку № 89 від 13 серпня 2024 року не зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння, не заслуговують на увагу, оскільки встановлений лікарем діагноз «гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю» підтверджує перебування останнього в стані алкогольного спяніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції, на увагу суду не заслуговують, оскільки причини зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому не підлягають доказуванню у даній справі.

Разом з тим, ОСОБА_1 мав право оскаржити на його думку неправомірні дії працівників поліції, однак таким правом не скористався, оскільки матеріали справи не містять доказів такого оскарження та їх результатів.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що адміністративний протокол серії ААД № 840432 від 17.09.2024 року складений з грубими порушеннями його прав, інтересів та вимог чинного законодавства, а саме: ПДР України та Закону України «Про національну поліцію» та сумісних наказів МВС та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водія транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №? 1452/735 від 11.11.2015 р., є безпідставними, оскільки вказаний протокол відповідає вимогам встановленим щодо до його змісту.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 89 складеному в 18 год.00 хв. 13.08.2024 р., не заслуговують на увагу суду, з огляду на те, що у відповідності до вимог п.19 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, вказаний Акт складається в одному примірнику, який залишається у закладі охорони здоров?я.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження як самого ОСОБА_1 так і його захисника - адвоката Шоломона О.В. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Шоломона Олександра Васильовича про закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко