Справа № 462/5559/25
ПОСТАНОВА

22 вересня 2025 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши клопотання адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

15.09.2025 року адвокатом Сидоренко В.В. подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, оскільки він перебуває у м.Дніпро та відповідно із введенням воєнного стану він обмежив своє пересування по території України з міркувань власної безпеки.

15.09.2025 року постановою Залізничного районного суду м.Львова у задоволенні клопотання адвоката Сидоренко В.В. про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відмовлено.

Судове засідання призначено на 10.00 год. 10.10.2025 року, у яке викликано учасників справи.

16.09.2025 року адвокатом Сидоренко В.В. повторно подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, оскільки наявність військового стану та постійних ракетних атак, слід вважати виключними обставинами, які перешкоджають йому особисто прибути до суду, а тому також із врахуванням значної віддаленості суду від місця здійснення його професійної діяльності як захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, він не може прибути до Залізничного районного суду міста Львова для участі у судовому засіданні по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Враховуючи те, що нормами КУпАП не передбачено проведення дистанційного провадження в режимі відеоконференції, виходячи з положень ч. 1 ст. 2 цього Кодексу для забезпечення об`єктивного та оперативного розгляду справи, вважає є підстави для застосування аналогії закону з процесуальними нормами КПК України, а саме: ст. 336 КПК України, якою врегульоване вказане питання.

Вивчивши доводи клопотання, перевіривши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

У постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11 (14-31цс21) зазначено, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

З моменту ведення воєнного стану на території України Верховна Рада України неодноразово вносила зміни як до КПК України, так і до КУпАП.

Проте, в КУпАП так і не були внесені зміни, які б зобов`язували суд проводити дистанційне судове провадження в режимі відеоконференції за клопотанням учасників справи.

Покликання адвоката Сидоренко В.В. на практику Вищої ради правосуддя є нерелевантними, оскільки судові провадження, які були предметом розгляду, стосувалися кримінальних справ, які розглядалися в порядку КПК України, положення якого (ст.336 КПК України) чітко врегульовують порядок проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції. Проте, норми КУпАП вищевказаний порядок не передбачають, а відтак проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції у справах про адміністративні правопорушення не є обов`язком суду.

Слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вільна у виборі захисника і на власний розсуд обирає такого. При цьому, така особа має об`єктивну можливість передбачати наслідки неможливості явки захисника в судове засідання з тих чи інших підстав.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 спочатку звернувся за захистом свої прав до Адвокатського бюро «Юридична компанія «Прасолов, Шох і Партнери», які знаходяться у м.Харків, проте угода між сторонами в подальшому була розірвана з невідомих суду причин.

Після чого, ОСОБА_1 звернувся за захистом свої прав до адвоката Сидоренко В.В., який знаходиться у м.Дніпро, а відтак він мав передбачити наслідки неможливості явки захисника до суду.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Верховний Суд, 04 березня 2022 року, роз`яснив особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан. Зокрема, з роз`яснень Верховного Суду випливає, якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Відтак, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо. Робота суду залежить від того, яка ситуація склалась у регіоні, де такий суд розташований.

Суд зазначає, що на території Львівської області активні бойові дії не ведуться, а також не ведуться вказані дії неподалік безпосередньо розташування м.Дніпро.

Враховуючи, що здійснення дистанційного судового провадження має винятковий характер для якого повинні існувати причини, які ускладнюють або унеможливлюють особисту участь сторони в судовому засіданні, а адвокатом Сидоренко В.В. не наведені підстави для проведення судового засідання у режимі відеоконференції, які б були визнані судом достатніми для проведення такого засідання, то суд приходить до висновку, що клопотання захисника про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд зазначає, що вказана позиція судді є сталою та відповідає практиці, яка склалась під час розгляду аналогічних справ у Залізничному районному суді м.Львова.

Слід зазначити, що в аналогічних справах, зокрема №462/181/25 та №462/57/25, судом також виносились постанови про відмову у задоволенні клопотання про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проте, адвокати, які працюють у м.Київ та м.Харків знайшли можливості прибути до Залізничного районного суду м.Львова на розгляд зазначених справ.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання адвоката Сидоренко В.В. про забезпечення судового розгляду в режимі відеоконференції.

Керуючись ст. 245,268,271,278 КУпАП України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката Сидоренко Володимира Вікторовича про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал постанови.