Справа № 439/1895/25
Провадження № 3/439/882/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року місто Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Войтюк Т.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 14.08.2025 серії ВАД за №455833, 03 серпня 2025 року, близько 01 години 00 хвилин за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчиниладомашнє насильство економічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн, які отримала за продаж рогатої худоби, забрала від матері.

ОСОБА_1 у судовому засідання не з`явилася, повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, однак від неї надійшла заява про те, що ОСОБА_1 погоджується з рішенням суду.Статтею 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, тобто сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, що підтверджується належними доказами.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення, як на підтвердження вини ОСОБА_1 надано: протокол серії ВАД за №455833 від 14 серпня 2025 року; заява ОСОБА_2 від 03.08.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03.08.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 03.07.2025 року.

Дослідивши надані докази у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , суддя приходить до переконання щодо недоведеності факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 .

Крім цього, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виражається у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4 статті 1 вказаного Закону передбачено, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення, вчиненого у формі домашнього насильства, характеризується умисною формою вини, тобто дії особи яка вчиняє домашнє насильство зумовлені бажанням спричинити шкоду психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні потерпілому.

При цьому суд наголошує на тому, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних побутових конфліктів, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями, ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 14.08.2025 серії ВАД за №455833 та доданих до нього матеріалах не доведено вчинення економічного насильства (умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру), щодо потерпілої ОСОБА_2 та завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Тому справа про адміністративне правопорушення (єдиний унікальний номер 439/1895/25) підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, суддя доходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, тому необхідно закрити провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247, пунктом 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду черезБродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.Л. Войтюк