Номер провадження: 33/813/1599/25
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., представника потерпілого Сафронюка П.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Баранівського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілого ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2025 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

установив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, 15.05.2025 представником потерпілого ОСОБА_2 адвокатом Сафронюком П.В. було подано апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в задоволенні якого було відмовлено постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2025 (а.с. 150-151).

Підставою для відмови в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови Суворовського райсуду м. Одеси від 10.03.2025 послугувало те, що щонайменше з 17.03.2025 потерпілий ОСОБА_2 мав можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваної постанови в ЄДРСР, окрім того, про результати розгляду справи була обізнана представник потерпілого адвокат Рущенко О.О., яка приймала участь в судовому засіданні.

В подальшому, 08.07.2025 потерпілий ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на вказану постанову суду 1-ої інстанції, в межах якої просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови як пропущений з поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що зі змістом постанови він ознайомився лише 09.05.2025 за допомогою ЄДРСР та в УПП в Одеській обл., при цьому, копія постанови йому та його представнику Рущенко О.О. не надсилалась, натомість, суд апеляційної інстанції, відмовляючи його представнику в поновленні строку, послався на права та обов`язки представника, залишивши поза увагою норми КУпАП стосовно направлення та вручення постанови у справі (а.с. 154-159).

В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в судове засідання з`явився його представник Сафронюк П.В., який не заперечував проти розгляду питання стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження за відсутності потерпілого ОСОБА_2 .

Враховуючи неявку ОСОБА_2 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку інших учасників справи, вважає за можливе здійснити розгляд клопотання про поновлення строку за відсутності потерпілого.

В судовому засіданні представник потерпілого Сафронюк П.В. підтримав вимоги клопотання про поновлення строку та просив його задовольнити, натомість, ОСОБА_1 та його захисник Баранівський В.О. заперечували проти його задоволення.

Заслухавши учасників провадження, проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03., нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 не був присутнім в судовому засіданні суду 1-ої інстанції від 10.03.2024 з розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та як наслідок, при винесенні оскаржуваної постанови, натомість, участь в судовому засіданні брала його представник адвокат Рущенко О.О. (а.с. 128-133).

При цьому, потерпілий ОСОБА_2 був належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час та місце розгляду справи за допомогою телефонограми (а.с. 125).

Разом із тим, ч.ч. 1 та 2 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Проте матеріали справи не містять будь-яких клопотань потерпілого ОСОБА_2 або його представника Рущенко О.О. стосовно вручення або направлення йому копію постанови за результатами розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З урахуванням викладених обставин, суд 1-ої інстанції, в силу приписів ч. 2 ст. 285 КУпАП, не був зобов`язаний надсилати потерпілому ОСОБА_2 або його представнику копію оскаржуваної постанови суду від 10.03.2025 за відсутності відповідного клопотання з боку потерпілого або його представника.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ЄСПЛ в рішенні у справі «Чірікоста і Віола проти Італії» зауважив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки один із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Відтак, достеменно знаючи про те, що на розгляді суду 1-ої інстанції перебувають матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потерпілий ОСОБА_2 залучив для захисту своїх інтересів представника, фахівця у сфері права - адвоката Рущенко О.О., яка була присутньою під час винесення оскаржуваної постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2025, та, як наслідок, вочевидь була достеменно обізнаною про результати розгляду справи та зміст оскаржуваної постанови.

Окрім того, відповідно до даних ЄДРСР, оскаржувану постанову суду було опубліковано в реєстрі із наданням загального доступу 17.03.2025, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Зазначені обставини свідчать про те, що у потерпілого ОСОБА_2 , якому було достовірно відомо про призначення судом розгляду справи на 10.03.2025, не було об`єктивних перешкод для подання апеляційної скарги на постанову суду 1-ої інстанції у встановлений вимогами закону, зокрема, ст. 294 КУпАП, строк.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на той факт, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 , яка була повернута вищезгаданою постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2025, за своїм змістом є ідентичною із апеляційною скаргою самого потерпілого ОСОБА_2 .

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що потерпілим ОСОБА_2 не було надано належних, переконливих та поважних причин такого тривалого пропуску строку на подання апеляційної скарги на постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 10.03.2025, тому підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги немає та апеляційна скарга разом із доданими матеріалами підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2025, про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути апелянту потерпілому ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца