Справа № 529/769/25
Провадження № 3/529/316/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19.08.2025 серії ВАД № 317279, 16 серпня 2025 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 , являючись батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" та ст. 150 Сімейного кодексу України, ухилився від виконання передбачених чинним законодавством обов`язків щодо догляду та виховання свого неповнолітнього сина, не забезпечив належний контроль за дозвіллям та поведінкою сина, що призвело до того, що 16.08.2025 близько 05 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_2 залишив місце свого проживання, вимкнув телефон, не виходив на зв`язок з батьками та не повернувся додому. У зв`язку із цим, мати дитини ОСОБА_3 звернулася до поліції для розшуку сина. В подальшому неповнолітнього ОСОБА_2 було виявлено поліцейськими на території Київського залізничного вокзалу в м. Полтаві та передано його батькам.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві ОСОБА_1 вказав, що не вважає себе винуватим, оскільки син вперше пішов з дому надовго і без попередження батьків, ним вживалися всі можливі заходи щодо встановлення місця перебування дитини.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у прямому чи непрямому умислі або різних формах бездіяльності, пов`язаних з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної вище статті КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на те, що ст. 184 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справи необхідно з`ясувати серед іншого, чи порушив ОСОБА_1 норму спеціального закону , якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частинами 1-4 статті 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що 16 серпня 2025 року неповнолітній ОСОБА_2 залишив місце проживання та не давав про себе знати, а в подальшому був виявлений на Київському залізничному вокзалі в м. Полтаві і повернутий додому працівниками поліції, що, на думку уповноваженої особи, що склала протокол, свідчить про ухилення ОСОБА_1 , як батька, від виконання батьківських обов`язків щодо догляду та виховання сина, щодо контролю за його дозвіллям.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , не зазначено, які конкретно обов`язки щодо догляду та виховання дитини, він порушив.

З рапорту поліцейського від 16.08.2025 вбачається, що 16.08.2025 отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 17313 як "зникнення особи безвісти". У результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 16.08.2025 о 17 год. 21 хв. надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 16.08.2025 о 17 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , рано вранці син ОСОБА_2 , 16 років, пішов з дому та до цього часу не повернувся. Заявниця - мати ОСОБА_3 повідомила, що звечора син не впустив батьків до кімнати, мріяв поїхати за кордон. Поліцією було знайдено неповнолітнього ОСОБА_2 та повернуто його батькам.

У наявному у матерілах справи письмовому поясненні від 19.08.2025 ОСОБА_1 вказав, що 16.08.2025 близько 17 год. 20 хв. його дружина зателефонувала до поліції на лінію "102" та повідомила, що їхній неповнолітній син ОСОБА_2 пішов з дому та до цього часу не повернувся. Пізніше було встановлено, що син перебував на Київському залізничному вокзалі в м. Полтаві, звідки планував виїхати за кордон з метою подальшого там навчання. Про те, що він хоче це зробити, син нікому нічого не сказав. Раніше син такого не вчиняв.

З письмового пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 від 19.08.2025, наданого у присутності батька ОСОБА_1 , вбачається, що 16.08.2025 близько 06 години ранку він вийшов з дому та дістався до Київського залізничного вокзалу в м. Полтаві, звідки планував поїхати на потязі "Полтава-Київська - Львів", квиток на який він придбав в інтернеті. Про те, що він кудись збирається їхати він нікому не сказав, адже батьки його б не відпустили. Він планував поїхати до Німеччини для подальшого навчання. Коли він перебував на вокзалі, то до нього почали телефонувати різні номери, після чого він зрозумів, що його шукають, а тому вимкнув телефон. У подальшому його знайшли працівники поліції та передали батькам.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що мати неповнолітнього ОСОБА_1 звернулася до органу поліції за допомогою з метою встановлення місця знаходження її сина, який зник у цей же день. Вказане свідчить, що один із батьків дитини вжив заходів, необхідних та потрібних у даній ситуації з метою негайного сповіщення органу поліції про факт зникнення сина та з метою встановлення його місця знаходження.

При цьому, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, не надано суду належних та достатніх доказів того, що саме батько дитини - ОСОБА_1 порушив конкретні обов`язки щодо виховання та догляду свого сина, що призвело до того, що він без дозволу та повідомлення батьків пішов з дому.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 , з яким він погодився, не може бути визнаний достатнім та належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевказані встановлені судом обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 251, ст. ст. 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко