Справа № 742/2509/25 Головуючий у 1 інстанції Давидчук Д. П.
Провадження № 33/4823/725/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника адвоката Лишка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Лишка В.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення, відповідно до ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 29 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. у с. Мала Дівиця, по вул. Незалежності, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданої за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів і гучномовця, чим порушив вимоги п. 8.9 «а» Правил дорожнього руху.

Крім того, 29 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. у с. Мала Дівиця, по вул. Незалежності, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат Лишко В.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя складу адміністративних правопорушень. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи. На думку апелянта звинувачення ОСОБА_1 про порушення ним вимог Правил дорожнього руху, а саме - невиконання вимог про зупинку транспортного засобу, є безпідставними. Акцентує увагу на тому, що відеозаписом ідентифікувати, що саме ОСОБА_1 висловив відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння неможливо. Також, ставить під сумнів направлення на огляд водія на стан сп`яніння, яке навіть не вручалось останньому. При цьому, зазначає, що працівниками поліції останньому не було роз`яснено процесуальні права, а тому вважає, що його підзахисного було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин наведених у протоколі.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, в судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 315295 від 29.04.2025 року, ОСОБА_1 29 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. у с. Мала Дівиця, по вул. Незалежності, керував автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи працівників поліції, на яких зафіксовано розвиток подій, що передували складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення водієм ОСОБА_1 можливого виявлення стану алкогольного сп`яніння в разі проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, і зумовило таку його поведінку.

При цьому, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було зафіксовано на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейського у визначеному Законом порядку.

Направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.04.2025 року, яке має місце у матеріалах справи (а.с.3), на що безпосередньо звертає увагу захисник у поданій апеляційній скарзі, в даному випадку, судом апеляційної інстанції не може бути взято до уваги, оскільки відносно ОСОБА_1 було складено адмінматеріали саме за його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 та його захисник не зазначали, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертались і матеріали справи таких не містять.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати, як намагання уникнути його довірителем установленої законом відповідальності за скоєне.

Приписами ч.1 ст.122-2 КУпАП відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пункт 2.4 Правил дорожнього руху зобов`язує водія зупинитися на вимогу поліцейського.

Пунктом 8.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою жезла або рукою, що вказує на цей транспортний засіб.

Разом з тим, згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

З протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №315319 від 29.04.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 29 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. у с. Мала Дівиця, по вул. Незалежності, керуючи автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданої жезлом або рукою чим порушив вимоги п. 8.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.16).

В той же час, відповідно до фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених в постанові, ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що він 29 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. у с. Мала Дівиця, по вул. Незалежності, керуючи автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданої за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів і гучномовця, що є порушенням саме п. 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

Тобто, суд першої інстанції у своїй постанові самостійно змінив фабулу правопорушення, вказавши, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданої за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів і гучномовця, хоча таке формулювання правопорушення у протоколі відсутнє.

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення і визнав особу винною в тих діях, які поліцейським не інкримінувались йому в протоколі.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції Закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обставин у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд констатує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданої за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів і гучномовця, а суд першої інстанції не мав права самостійно редагувати фабулу правопорушення, зазначивши в своїй постанові конкретні обставини правопорушення, а тому постанова суду не може вважатись законною та обґрунтованою, в цій частині, і підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідні доводи апелянта є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення; особу та вік правопорушника; його майновий стан; обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Лишка В.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122-2 КУпАП скасувати, та закрити провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач