"18" вересня 2025 р. Справа № 363/5251/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Свєтушкіна Д.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 852417 від 21.08.2025 року, 30.07.2025 року о 15 год 00 хв ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме штовхався, кричав та погрожував, чим було завдано шкоди її психологічному здоров`ю, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, проти обставин, викладених у протоколі, заперечував. Зазначив, що жодних протиправних дій стосовно своєї колишньої дружини не вчиняв, шкоди фізичному та психологічному здоров`ю колишній дружині завдано не було. Дійсно в той день між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт. Йому зателефонував сусід та повідомив, що біля його будинку за адресою АДРЕСА_2 за його відсутності, хтось зайшов у двір взяв драбину та через вікно заліз у будинок. Приїхавши додому, він побачив, що у будинку перебуває його колишня дружина ОСОБА_2 , яка залізла до будинку пошкодивши вікно. Побачивши останню він попросив її звільнити місце його проживання та взяв її за руку і почав виводити із будинку. Після чого ОСОБА_2 викликала працівників поліції з підстав вчинення щодо неї домашнього насилля. Звернув увагу, що ОСОБА_2 завчасно не попередила його про свій приїзд, до цього жодних вимог щодо повернення їй якогось майна не висловлювала. При цьому під час цієї він нецензурно в адресу ОСОБА_2 не висловлювався, не штовхав та не погрожував останній, біти у нього не було. Натомість ОСОБА_2 хотіла конфлікту, підвищувала голос, висловлювалась нецензурно.

Захисник адвокат Чиляєва І.А. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі долучених нею письмових пояснень.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 30.07.2025 року вона разом зі своїм адвокатом приїхала до спільного з її колишнім чоловіком ОСОБА_1 будинку, однак його не було вдома, тому потрапила до спільного будинку через вікно. Через деякий час приїхав ОСОБА_1 , який зайшов до будинку із бітою, почав погрожувати їй та виштовхувати її із будинку, а також його співмешканка відчинила вольєр та випустила на неї собаку. Зауважила, що ніяких образ та погроз на адресу останнього не висловлювала, просто хотіла повернути свої особисті речі, які знаходяться у будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належить їй на праві спільної часткової приватної власності та у якому вона не проживає з 2022 року.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Так, 19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, яким стаття 173-2 Вчинення домашнього насильства викладена в новій редакції.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас конфліктна ситуація, яка сталася між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завданої шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024 року, оскільки завдання шкоди в цьому випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення.

Під поняттям «домашнє насильство» розуміється певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. При цьому «домашнє насильство» - це не будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї.

Так, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, та повідомлені учасниками справи обставини конфліктної ситуації, яка, як було встановлено судом під час судового розгляду, була спровокована саме поведінкою ОСОБА_2 , яка без завчасного попередження ОСОБА_1 через вікно проникла до будинку, який хоч і знаходиться в їх спільній частковій власності, однак є місцем постійного проживання саме ОСОБА_1 , суд не вбачає, що ОСОБА_2 стала жертвою домашнього насильства та була умисно поставлена колишнім чоловіком у більш вразливу та підконтрольну йому ситуацію.

Суддя зауважує, що за сам лише факт наявності між учасниками справи обопільної конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення домашнього насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративна справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 173-2, 283 і 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.А. Свєтушкіна