Справа № 372/3325/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 вересня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участі секретаря Денисенко Ю.С.

прокурора Малишенка Д.О.,

захисника Таранович О.В.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого начальником відділу з питань благоустрою виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, депатута Обухівської міської ради Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 3711 від 13.06.2025 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Обухівської міської ради, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону Україну «Про запобігання корупції», порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 і ч. 2 ст. 35-1 Закону Україну «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 59-1 Закону Україну «Про місцеве самоврядування в Україні», вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме взявши участь у голосуванні 20.12.2024 на 67 сесії VIII скликання Обухівської міської ради по питанню №55 «Про умови оплати праці секретаря Обухівської міської ради на період виконання повноважень Обухівського міського голови у 2025 році», де секретар ОСОБА_2 , на період виконання повноважень міського голови, є його безпосереднім керівником, як начальника відділу з питань благоустрою виконавчого комітету зазначеної міської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

При складенні протоколу ОСОБА_1 вину не визнав.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 винним себе не визнав, пояснив, що під час розгляду питання №55 на 67-й сесії 20.12.2024 вважав, що проводиться сигнальне голосування, яке не тягне за собою прийняття рішення, а є процедурним для визначення кворуму. Після перерви запропонував повернутися до вирішення питання 55, оскільки вважав його не прийнятим без проведення сигнального голосування та визначення кількості присутніх у залі. Процедурно депутати повернулися до питання, провели сигнальне голосування і провели голосування по питанню 55 по процедурі. Перед цим заявив про конфлікт інтересів та не приймав участь в цьому голосуванні.

Захисник Таранович О.В. 29.07.2025 подала клопотання про закриття провадженні у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та клопотання про закриття провадження в зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності. Обґрунтовуючи клопотання зазначила, що голосування ОСОБА_1 не спричинило жодного юридичного наслідку, відносини прямого підпорядкування секретарю Обухівської міської ради відсутні, у ОСОБА_1 не було приватного інтересу під час голосування і він не мав умислу на вчинення будь яких дій в умовах конфлікту інтересів, а його голос не мав вирішального значення для прийняття рішення. Крім того, дану подію було виявлено на початку березня 2025 року, тому строк притягнення до адміністративної відповідальності минув.

Прокурор Малишенко Д. О. в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та належними доказами підтверджено обставини, викладені в протоколі, просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на останнього стягнення в межах санкції цієї статті.

Заслухавши прокурора, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судам необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» рішення від 15 травня 2008 року, справа «Гурепко проти України» від 08 квітня 2010 року).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ч. 9 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що закріплено у статті 10 КУпАП.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Відповідно до положень ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом. Якщо неучасть осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу. Якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Відповідно до протоколу першої сесії Обухівської міської ради восьмого скликання, голова Обухівської міської виборчої комісії ОСОБА_3 виступив з офіційним повідомленням про підсумки голосування та результатів виборів Обухівського міського голови та депутатів Обухівської міської ради восьмого скликання на чергових виборах, які відбулися 25 жовтня 2025 року.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема депутати місцевих рад.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно із частиною 1 статті 41 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема, керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано, а також не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях.

Відповідно до статті 1Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 достовірно відомі вимоги антикорупційного законодавства, зокрема, щодо вжиття заходів із запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, що підтверджується попередженням про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції» про, що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 від 17 травня 2024 року ( а.с. 29-32).

Відповідно до рішення Обухівської міської ради №1150-55-VIII від 01.05.2024 «Про обрання секретаря Обухівської міської ради Київської області восьмого скликання», ОСОБА_2 обрано секретарем Обухівської міської ради.

На підставі розпорядження виконавчого комітету Обухівської міської ради № 88-к «Про здійснення повноважень Обухівського міського голови» ОСОБА_2 приступила до здійснення повноважень Обухівського міського голови.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Обухівської міської ради № 125-к від 15.05.2024, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу з питань благоустрою виконавчого комітету із 17.05.2024 та присвоєно 11 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад.

20.12.2024 на засіданні 67 сесії VIII скликання Обухівської міської ради, до порядку денного включено питання №55 «Про умови оплати праці секретаря Обухівської міської ради на період виконання повноважень Обухівського міського голови у 2025 році».

Перед голосуванням зазначеного питання, ОСОБА_1 повідомив про наявний конфлікт інтересів.

За це питання «в цілому» присутніми на сесії депутатами у кількості 28 чоловік, у тому числі й ОСОБА_1 , проголосовано наступним чином: «ЗА»-19, «ПРОТИ»-2, «УТРИМАЛИСЬ»-2, «НЕ ГОЛОСУВАЛИ»-5.

Згідно результатів поіменного голосування депутатів на пленарному засіданні 67 сесії Обухівської міської ради VIII скликання по питанню: «Про умови оплати праці секретаря Обухівської міської ради на період виконання повноважень Обухівського міського голови у 2025 році» № 55 від 19.12.2024 підтверджується, що ОСОБА_1 проголосував «ЗА».

За результатами голосування прийнято рішення, яким секретарю Обухівської міської ради ОСОБА_2 встановлено надбавку у розмірі 50 % посадового окладу та щомісячну премію у розмірі 150%, надано матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати при наданні щорічної відпустки та премію з нагоди Дня місцевого самоврядування в Україні в розмірі 6000 грн.

Твердження ОСОБА_1 , про те, що він вважав, що проводиться сигнальне голосування, а не «в цілому» спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом пленарного засідання, на якому чітко чути, як декілька разів оголошується, що голосування по питанню № 55 проводиться «за основу» (час на диску 4:49:14 - 4:49:29)

При цьому, по завершенню голосування на екрані сесійної зали, було відображено результати голосування, в тому числі поіменного, а також, що «рішення прийнято».

В подальшому депутати перейшли до голосування пропозиції ОСОБА_4 по питанню № 55, яка була відхилена. (час на диску 4:51:00).

Після чого депутати проголосували по питанню в цілому (час на диску 4:51:38), за результатами якого «рішення прийнято» (час на диску 4:52:05).

Далі засідання продовжилося, депутати перейшли до розгляду наступних питань порядку денного, зауважень від ОСОБА_1 чи інших осіб, не надходило.

Факт участі ОСОБА_1 у голосуванні по питанню № 55, незалежно від остаточного прийнятого рішення, свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, усупереч вимог ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_1 здійснив голосування в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час участі 20.12.2024 року на засіданні 67 сесії VIII скликання Обухівської міської ради по питанню № 55, проголосувавши «ЗА» питання порядку денного №55 «Про умови оплати праці секретаря Обухівської міської ради на період виконання повноважень Обухівського міського голови у 2025 році», яким встановлено секретарю Обухівської міської ради ОСОБА_2 надбавку у розмірі 50 % посадового окладу та щомісячну премію у розмірі 150%, надано матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати при наданні щорічної відпустки та премію з нагоди Дня місцевого самоврядування в Україні в розмірі 6000 грн., яка є керівником ОСОБА_1 , який займає посаду начальника відділу з питань благоустрою виконавчого комітету обухівської міської ради, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

При цьому доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не мав приватного інтересу під час голосування, судом не приймаються до уваги, зважаючи на наступне.

За п. 2.3 р. 2 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21 жовтня 2022 року № 13 приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Дискреція - можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Так, під час реалізації зазначених представницьких повноважень ОСОБА_1 мав дискреційні повноваження, оскільки діяв на власний розсуд, визначаючи безпосередньому керівнику надбавку у розмірі 50 % посадового окладу та щомісячну премію у розмірі 150%, матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати при наданні щорічної відпустки та премію з нагоди Дня місцевого самоврядування в Україні в розмірі 6000 грн., а також, обираючи з декількох різних варіантів дій під час голосування - «за», «проти», «утримався».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи _а її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до п. 2.2.1 п. 2.2 р. 2 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21.10.2022 № 13 до типових обставин та ситуацій, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення, віднесено відносини прямого підпорядкування. Підпорядковані працівники схильні діяти в інтересах керівника. Це зумовлено тим, що у разі прийняття рішення на користь керівника, підпорядкована особа може розраховувати або на його лояльне ставлення, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакції керівника, застосування дисциплінарного стягнення / ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника тощо. Своєю чергою, керівник прагнутиме віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника.

Розпорядженням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 125-к від 15.05.2024, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу з питань благоустрою виконавчого комітету із 17.05.2024 та присвоєно 11 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Оскільки, повноваження Обухівського міського голови здійснює секретар Обухівської міської ради Ільєнко Л.О., ОСОБА_1 перебуває в її прямому підпорядкуванні, як керівник одного з відділів виконавчого комітету.

Таким чином, сукупністю доказів у справі спростовуються доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за встановлених судом обставин.

На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що справа про адміністративне правопорушення містять належні та допустимі докази, які доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим, захисник Таранович О.В., в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП, оскільки строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 2 ст.172-7 КУпАП закінчилися.

ОСОБА_1 клопотання захисника підтримав.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання захисника заперечував, зазначаючи, що такі строки слід обраховувати з дати складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Частина 2 стаття 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 38 КУпАП, зокрема: адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У протоколі № 3711 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 13 червня 2025 року зазначено про те, що датою вчинення правопорушення є 20.12.2024 року, а моментом виявлення правопорушення є дата складання протоколу 13 червня 2025 року.

На переконання суду, день виявлення правопорушення не може бути тотожний дню складення протоколу, оскільки законодавець запровадив таку конструкцію як «день виявлення правопорушення» та «день вчинення правопорушення» з метою не порушення принципу правової визначеності і відліку строку накладення адміністративного стягнення.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженою особою чи органом державної влади. При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією, є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.02.2019 року в справі № 149/2498/17, згідно якої початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Листом № 26393-2025 від 28.02.2025 року Управлінню стратегічних розслідувань Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України звернулося до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області з запитом про надання інформації стосовно порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» секретарем Обухівської міської ради Київської області та рядом депутатів Обухівської міської ради Київської області.

06 березня 2025 року Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області надано відповідь Управлінню стратегічних розслідувань Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (лист № 808).

З матеріалів справи вбачається, що саме 06 березня 2025 року Управлінню стратегічних розслідувань Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України стали відомі обставини, які описані у протоколі № 3711 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 20.12.2024 року.

Адміністративний матеріал надійшов на адресу 18.06.2025 за вх. № 15965/25, був призначений до розгляду на 01.07.2025.

01.07.2025 відкладено розгляд адміністративного матеріалу на 07.08.2025 за клопотання захисника Таранович О.В., для ознайомлення з матеріалами справи.

07.08.2025 відкладено розгляд адміністративного матеріалу за клопотання прокурора про надання часу на підготовку заперечень до доводів та доказів, долучених стороною захисту.

У зв`язку із щорічною відпусткою головуючого судді з 14.08.2025 по 05.09.2025, справу призначено до розгляду на 23.09.2025.

Таким чином, станом на час закінчення розгляду даної справи, закінчився встановлений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення шестимісячний строк накладання адміністративного стягнення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), n. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі сукупності досліджених доказів, керуючись ст.ст. 38, 172-7, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Б. Тиханський