Справа № 136/1067/25
Провадження № 33/801/895/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець О. Д.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І.,

із секретарем Балдинюк І.Р.

з участю :

адвоката Довгалюк Л.І.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката Довгалюк Л.І. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 29.07.2025, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Липовецького р-ну, Вінницької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив :

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 29.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №336136 від 20.05.2025, 20.05.2025 об 11:45 год. в с. Стара Прилука по вул. Гагаріна Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу алкотест Драгер 6820, на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі керування тверезому водію, чим порушив п. 2.5 ПДР - відмова особи, яка керувала транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, адвокат Довгалюк Л.І. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 29.07.2025 щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд в порушення законодавчих вимог не забезпечив повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи у їх сукупності.

Звертає увагу, що будь якими доказами в тому числі відеозаписом, доданим працівниками поліції до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, не встановлено та не доведено факт, що ОСОБА_1 , був водієм та керував автомобілем ВАЗ 2109. Так відеозапис доданий до матеріалів справи розпочинається о 11.49 год., тобто факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено як у час зазначений в протоколі так і у будь який інший час, проте незважаючи на це суд першої інстанції визнав його винним. Коли під`їхали працівники поліції ОСОБА_1 знаходився у припаркованому автомобілі на водійському сидінні автомобіля, його автомобіль не рухався, що підтверджується відеозаписом з боді камер працівників поліції.

Також, суд першої інстанції не спростував доводи сторони захисту, що працівниками поліції грубо порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, передбачену у ст. 266 КУпАП, Інструкцією № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення. Тобто, повинні були всі складові в наступному порядку: вимога щодо проходження огляду на місці - відмова водія - направлення на огляд в заклад охорони здоров`я - відмова водія - складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Працівники поліції перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння не озвучили ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, окрім того, на відео відсутні докази наявності у нього будь яких ознак сп`яніння, дані обставини підтверджується відеозаписом.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що протокол складений відносно ОСОБА_1 є нечитабельним.

Зазначає, що надані докази не підтверджують факту керування транспортним засобом поза розумним сумнівом.

Працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не роз`яснили ОСОБА_1 його права передбаченні ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з боді камер працівників поліції. Наявність підпису особи у протоколі не спростовує обставин відтворених на відеозаписі.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Просить скасувати постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 29.07.2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Довгалюк Л.І. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, допитавши працівника поліції перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши працівника поліції ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №336136 від 20.05.2025, у якому викладені вищевказані фактичні обставини; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказані наявні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, порушення мови, різкий запах алкоголю із порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія, вказані обставини підтверджує власноручний підпис ОСОБА_1 у графі акту "з результатами згоден"; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.05.2025, де вказані наявні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота, огляд не проводився в зв`язку з відмовою водія; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4773980 від 20.05.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП за керування автомобілем з непристебнутим ременем пасивної безпеки та не ввімкнення показника повороту, які мали місце 20.05.2025 об 11:45; довідку заступника начальника СВГ ВП №4 Вінницького РУП, відповідно до якої повторність в ОСОБА_1 по ст.130 КУпАП протягом року відсутня. Посвідчення водія отримував, серії НОМЕР_2 з 30.03.2005, Центр ДАІ 0505, категорії "В"; відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме коли працівник поліції роз`яснює останньому причини зупинки не ввімкнення покажчика повороту та невикористання ременя безпеки. В подальшому на запитання працівника поліції ОСОБА_1 підтвердив факт вживання напередодні алкогольних напоїв, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. На що ОСОБА_1 відмовився. В подальшому зафіксовано процес складання матеріалів про адміністративне правопорушення. На протязі усього відеозапису ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

При розгляді цієї справи суд не дотримався таких вимог, оскільки поза увагою та без належної оцінки залишились обставини, неврахування яких істотно вплинуло на правильність висновків про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130КУпАП.

Так, згідно п.1 розд.1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), цим нормативним актом визначена процедура проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Відповідно до п.2 розд.1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 розд.1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Перелік таких ознак є вичерпним.

Отже, згідно закону, для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити, що у водія наявні ознаки сп`яніння, передбачені ч. 3,ч. 4 розд.1 Інструкції як підстави для огляду та встановити факт відмови від проходження огляду, зафіксований у визначеному законом порядку (відеозаписом або у присутності двох свідків).

Недотримання цієї процедури має наслідком її недійсність, як те передбачено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Як вбачається із постанови, суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 20.05.2025 об 11:45 год. в с. Стара Прилука по вул. Гагаріна Вінницького району Вінницької області керував автомобілем ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови) та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В обґрунтування висновків посилався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи та докази, наявні у матеріалах справи (без їх конкретизації та аналізу).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У цій справі відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фіксувалась технічними засобами, а тому суд перевіряє дійсність процедури фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та її відповідність вимогам закону на підставі цього доказу-відеозапису.

За змістом відеозапису бодікамери поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений за порушення ПДР та факт вчинення цього порушення не оспорював.

Одразу після цього поліцейський, не встановлюючи та не перевіряючи наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, які були потім зазначені у акті огляду, направленні на огляд та протоколі за ст. 130 ч. 1 КУпАП, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки або у медичному закладі, однак водій не погодився.

При цьому, як свідчить відеозапис, поліцейський не повідомляв ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння вбачає у нього як підстави для проведення огляду

Належить врахувати, що у направленні на огляд вказані ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення вказана ще й ознака- хитка хода, якої як ознаки алкогольного сп`яніння перелік Інструкції не містить.

Отже, відеозапис свідчить, що ознаки алкогольного сп`яніння, які уповноважена особа вважала підставами для огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським у водія не встановлювались, про їх наявність водію не повідомлялось.

Відеозапис не дозволяє зробити висновків про те, що у водія були наявні ті ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у складених пізніше процесуальних документах.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції допитано інспектора відділу поліції № 4 (м. Липовець) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Бондарука П.О., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення і який повідомив суду, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ним складено пізніше, ніж протокол про адміністративне правопорушення, в приміщенні відділу поліції. Також зазначив, що ОСОБА_1 після складання протоколу сам поїхав на автомобілі, тобто не був відсторонений від керування.

Як пояснює ОСОБА_1 і як у своїй апеляційній скарзі вказує адвокат те, що автомобіль не здійснював рух. Те ж саме зафіксовано на відеозаписі події з нагрудної камери працівників поліції. Отже, відеозаписом не зафіксований факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та момент зупинки, і початок документування правопорушення, відеозапис починається об 11.49 год., а у протоколі вказано час 11.45 год. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є читабельним.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити істину у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що також викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Сам поліцейський ОСОБА_3 пояснив, що водій не був фізично відсторонений від керуванням транспортного засобу, а тільки повідомлено на камеру. Документально це не зафіксовано також.

При апеляційному розгляді також встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, роз`яснення при складенні протоколу ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відмови ОСОБА_1 від підпису протоколу та відповідного запису про це в протоколі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення чи надавати їм перевагу. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Таким чином, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 55 Конституції України ст.ст.293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Довгалюк Л.І. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 29.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій БУРДЕНЮК