Справа № 472/953/25
Провадження №3/472/512/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокус-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Тустановського А.О., за участю секретаря Маслюк А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Нестера С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області матеріали, які надійшли від Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосвітлівка Веселинівський район Миколаївська область, громадянин України, пенсіонер, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №423268 відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який 14.08.2025 року о 20 год. 57 хв. в с. Варюшине по вул. Тополина, Вознесенського району Миколаївської області керував автомобілем ВАЗ, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. "Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest 6820-64500 в присутності двох свідків. Відповідно до тесту, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП".

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що він був в магазині «Любава», який розташований в с. Варюшине, його попрохали передати два пакети з продуктами харчування військовослужбовцям, на що він погодився. Під`їхавши до КПП військової частини, при передачі двох пакетів військовослужбовцю, ОСОБА_2 був затриманий іншим військовослужбовцем, який в подальшому викликав працівників поліції.

Захисник Нестер С.В. в судовому засіданні просив закрити справу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутнє прізвище, ім`я, по батькові та підпис особи, яка склала цей акт, громадянин ОСОБА_1 працівниками поліції не зупинявся, а автомобіль останнього на час приїзду поліцейських перебував із вимкнутим двигуном на узбіччі проїзної частини дороги.

Суд, вислухавши пояснення особи, стосовно якої розглядається протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Нестера С.В., вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджена та провадження у справі має бути закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Також, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі вказується суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально-процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Частина перша статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за декілька відмінних діянь: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При перегляді відеозапису, долученого до справи, вбачається, що працівниками поліції не було зафіксовано безпосереднє керування ОСОБА_1 транспортним засобом, чи знаходження за кермом в автомобілі, який рухається. З відео матеріалу вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 стояв, останній транспортним засобом не керував.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судом слід урахувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Також, пункт 1 розділ Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте посадова особа органів поліції не відсторонила ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, акту про відсторонення водія від управління транспортного засобу не надала.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затверджено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №423268 від 14.08.2025 р., складеного Інспектором СПД №1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Гончарук С.Д. відносно ОСОБА_1 вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest 6820-64500, в присутності двох свідків, однак результати огляду в протоколі не зазначені.

Відповідно до ч. 3 п.4 Розділу 10 Наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» вбачається, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Відповідно до ч. 3 п. 10 розділу ІІ Інструкції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , при дослідженні було виявлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор Гончарук С.Д. зазначає, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820-64500 (без заначення результату такого огляду), однак до матеріалів справи не долучив паперову роздруківку результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився відносно ОСОБА_1 .

Крім того, в матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , який проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820-64500, результат якого показав позитивний 2,38 % проміле, однак в графі (посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б. та підпис особи, яка склала акт) відсутнє П.І.Б. та підпис особи, яка склала цей акт.

В матеріалах справи містять пояснення свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що 14.08.2025 року приблизно о 19 год. 45 хв. вони знаходилися біля магазину «Любава» в с. Варюшине та побачили, як громадянин ОСОБА_1 вийшов з магазину з двома пакетами, та в подальшому вони прослідкували за ним і побачили, що він їде в табір тимчасового розташування навчальної частини, де не доїхавши до КПП він зупинився на автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , потім до автомобіля підійшов курсант навчальної роти та отримав два пакети, а потім до останнього підійшов ОСОБА_5 та забрав у нього ці пакети, а коли підійшов до водія даного тз, то помітив в нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого ОСОБА_5 зателефонував працівникам поліції.

Суд критично ставиться до письмових пояснень свідків, оскільки під час перегляду відеозапису, який надано суду, як доказ, вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідки не надавали вільні пояснення, були обмежені у їх наданні, оскільки інспектор ОСОБА_6 самостійно надиктовував собі в голос пояснення свідків, які записував до бланку пояснення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчинені якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п.77 рішення у справі «Барбера, Mecсеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23 липня 2002 року).

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідність брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини (Проніна проти України, №63566/00, Параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображав всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що поліцейським було порушено встановлену законом процедуру огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, а відтак, наданими доказами не підтверджено вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 221, 251, 280, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський