Справа № 455/902/25 Головуючий у 1 інстанції: Титов А. О.
Провадження № 33/811/1166/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Задорожньої В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 17 липня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 09.05.2025 о 18:02 годині в с. Трушевичі по вулиці Центральна керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), на місці зупинки на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у медичному закладі також відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Задорожня В.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 17 липня 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд перебрав на себе функцію сторони обвинувачення, вказавши доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме о 18:20 год. 09.05.2025.

Однак, таке твердження суду першої інстанції не випливає з досліджених доказів, зважаючи, що відео файлами, на які посилається суд, - не зафіксовано о 18 год. 20 хв. 09.05.2025 жодного факту керування ОСОБА_1 будь - яким транспортним засобом.

Судом не враховано повідомлення дружини ОСОБА_1 , що до цього транспортним засобом керувала саме вона.

Більше того, судом першої інстанції проігноровано, що після встановлення указаного вище факту, поліцейським за незрозумілих причин здійснюється переривання відеозапису, який продовжується вже під час спілкування з ОСОБА_1 та звинувачення його у керуванні автомобілем, після чого відео зйомка знову переривається.

Поміж тим, судом першої інстанції не взято до уваги і відеозапис «01933@044810», який фіксує, як поліцейський після достовірного встановлення особи водія - продовжує вимагати саме у ОСОБА_1 посвідчення водія та звертається виключно до нього з вимогою прибрати автомобіль, після чого швидко йде до службового автомобіля задля документації факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Як не взято до уваги і відеозапис «01933@204710», який достовірно підтверджує, що єдиною підставою для вимоги перепаркування ОСОБА_1 автомобіля - була виключно лише необхідність фіксації факту керування ним транспортним засобом, з метою подальшого притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, сторона захисту вважає, що судом першої інстанції не надано належну оцінку відповідним діям поліцейського, що не відповідають завданням КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вони були безпосередньо спрямовані не на запобігання, а навпаки на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Однак відповідно до відеозаписів поліцейським не озвучувалось жодних пропозицій або вимог щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що судом першої інстанції проігноровано, що вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення таких ознак, та за їх відсутності є необгрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння та є явним ігноруванням Інструкції.

Внесено недостовірну інформацію до Направлення, а саме в графі «Особу на огляд в заклад охорони здоров`я доставив» засвідчено підписом працівника поліції факт доставки до медичного закладу ОСОБА_1 , однак відеозапис спростовує дану інформацію, так як до медичного закладу ОСОБА_1 доставлено не було. Поміж тим, час направлення до медичного закладу ОСОБА_1 вказано 18.10 год.

В порушенням вимог п. 10 Розділу II Інструкції складено формальний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зважаючи на відсутність відео фіксації, підтверджуючої факт складання указаного Акту на місці події. Жодна із зазначених ознак алкогольного сп`яніння указана в Акті огляду не узгоджується із відеозаписом, доданим до протоколу, яким чітко зафіксовано абсолютно нормальну, що відповідає обстановці, поведінку ОСОБА_1 без жодних ознак у того алкогольного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про надуманість та: необ`єктивність з боку працівників поліції.

Поліцейським СРПП відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Андрієм Созанським, до матеріалів справи долучено рапорт.

Проте, працівниками поліції до рапорту внесено абсолютно недостовірну інформацію зважаючи на відеозаписи наявні в матеріалах справи, правоохоронцями не здійснювалася зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так як вказаний в рапорті автомобіль був припаркований на автобусній зупинці з ввімкненими аварійними сигналами, тобто факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був здійснений тільки після грубої провокації поліцейськими, факт законної зупинки на відео взагалі відсутній.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Задорожна В.О. не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Захисник Задорожна В.О., яка брала участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції підтримала апеляційну скаргу, просила задоволити.

Заслухавши виступ захисника Задорожньої В.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ЕПР1 № 325162 від 09 травня 2025 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції під час патрулювання виявили транспортний засіб марки «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , який стояв на зупинці для громадських транспортних засобів. Поруч з автомобілем перебував ОСОБА_1 , його дружина з дитиною сиділа на лавці зупинки. Працівник поліції вказав на допущене порушення зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 вказав, що зупинка була вимушеною, через погане самочуття дитини та вказав, що за кермом була дружина. Поліцейський повідомив на необхідність перепаркувати авто і за кермо сів саме ОСОБА_1 , а не його дружина. У подальшому поліцейські винесли постанову відносно ОСОБА_1 за порушення правил зупинки. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння пред`явив вимогу про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, але ОСОБА_1 відмовився від огляду, також вказував, що за кермом була дружина. Однак, після встановлення працівниками поліції того, що дружина ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія, ОСОБА_1 почав просити поліцейських не складати протокол, та зазначив, що не буде більше порушувати ПДР (час на відео 18:21:20; відео .4). Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовився від огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що і стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та твердження про керування автомобілем саме дружиною ОСОБА_1 апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом відповідно до якого після того, як працівники поліції встановили те, що дружина ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія, ОСОБА_1 почав просити працівників поліції не складати протокол, намагався домовитись з ними, та вказав, що більш не буде порушувати ПДР, що дає підстави для висновку суду апеляційної інстанції про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки вислови ОСОБА_1 про недопущення порушень ПДР підтверджує визнання ним порушення правил зупинки (стоянки), що в свою чергу вказує на керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Незгода захисника із часом вчинення правопорушення не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від огляду, тому не може бути безумовною підставою для скасування постанови.

Щодо доводів захисника про зазначення недостовірної інформації у направленні на огляд, де зазначено про доставлення ОСОБА_1 на огляд о 18:10 год. такі не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки час та дата зазначені у направленні свідчать не про доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, а про час та дату складання направлення, із врахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від огляду.

Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 17 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Задорожної В.О. в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.