справа № 208/9724/25
№ провадження 3/208/2682/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Данилів С.В., секретаря судового засідання Сегеди І.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ГУ ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера ПТ «ЛОМБАРД «НАШЕ ДІЛО», проживає: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 ,

- за ч.1 ст.163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Відповідно до змісту з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.07.2025 №188/24-09 за результатами документальної планової виїзної перевірки акт від 26.06.2025 №2829/04-36-24-09/20307730 ПОВНЕ ТОВАРИСТВО "ЛОМБАРД "НАШЕ ДІЛО" ГАЛАТІН І КОМПАНІЯ", за період з 30.09.2018 по 31.03.2025, встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 , головний бухгалтер ПТ «Ломбард «Наше Діло», вчинила правопорушення: Перевіркою встановлено неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін, встановлений договором про що свідчить отримання доходу від відчуження заставного майна, чим порушено норми - п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п.168.1 ст.168, абз.«а» п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 6 167 294,95грн., (01.10.2018-31.12.2018- 76864,16 грн. 2019- 569431,31 грн. 2020- 1029291,77грн., 2021 - 1524098 45грн. 2022- 940914 89грн. 2023- 892844.32грн. 2024- 875834,85 грн.01.01.2025 - 31.03.2025 - 258015,20грн., - пп.1.2, пп.13, пп.14, пп.1.6 п.161 підрозд.10 розд. ХХ та п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.«а» п.171.2 ст.171, пп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету військового збору в сумі 564 110, 87 грн. ут.ч.01.10.2018-31.12.2018- 6405,35грн. 2019- 47 452.61 грн., 2020- 85 77431 грн., 2021-127 008,20 грн. 2022- 78 409.57 грн., 2023 - 74 403,69 грн., 2024 - 72 986,24 грн. 01.01.2025-31.03.2025 - 71 670,89 грн.

Перевіркою дотримання юридичною особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено порушення абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI (зі змінами та доповненнями), р. ІІІ п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку», (форма №1-ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ): не відображення сум виплачених доходів (грошових коштів) наданих фізичним особам у вигляді фінансового кредиту під заставу золота (золотих виробів) та іншого майна (телефонів, техніки та інше) з ознакою доходу «108» у IV кварталі 2018, І, II, III, IV кварталах 2019 року, І, II, III, IV кварталах 2020, І, II, III, IV кварталах 2021, І, II, III, IV кварталах 2022, I, II, III, IV кварталах 2023, І, II, III, IV кварталах 2024, І кварталі 2025.

Порушення відображено в акті документальної планової виїзної перевірки ПТ "ЛОМБАРД "НАШЕ ДІЛО", , №2829/04-36-24-09/20307730 від 26.06.2025.

В судове засідання, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи, до суду не з`явилась, надіслал на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Пихтіна К.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке долучено до матеріалів справи.

На підставі ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки дане адміністративне правопорушення не відноситься до категорії правопорушень, де явка особи, відповідно до вимог КУпАП визнається обов`язковою.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до положень Розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 за №566, у протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

До протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Якщо розгляд справ про адміністративне правопорушення віднесено до відання інших органів, належно оформлений Протокол надсилається органу, уповноваженому розглядати адміністративну справу, протягом трьох днів з дня його реєстрації. До Протоколу додаються інші матеріали справи, які є в наявності в органах доходів і зборів та які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст. 163-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Проте, в порушення ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягають порушення, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкривають суті конкретного порушення, яке ставиться у вину останній, чим порушується право останньої на захист.

Крім того, ні з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ні з наявних матеріалів справи не вбачається, які ж саме дії або бездіяльність вчинені останньою, у чому полягає об`єктивна сторона вчиненого нею адміністративного правопорушення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, у рішенні у справі «Ващенко проти України»; Європейський суд вказав, що «обвинувачення»; для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення містить лише посилання на акт документальної планової виїзної перевірки №2829/04-36-24-09/20307730 від 26.06.2025.

Будь-які інші докази, окрім акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, до справи не додані.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів, і, самі по собі, не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Згідно пункту 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Відповідно до підпункту 86.7.1. пункту 86.7. ст. 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 86.7.4. пункту 86.7 ст. 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

- встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

- досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

- досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.

Підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Повне товариство «Ломбард «Наше Діло» Галатін і компанія» подало заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 26.06.2025 №2829/04-36-24-09/20307730, за наслідком розгляду яких Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято наказ від 05.08.2025 №4911-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПТ «Ломбард «Наше Діло Галатін і Компанія» відповідно до якого прийнято призначено документальну позапланову виїзну перевірку ПТ «Ломбард «Наше Діло» Галатін і Компанія» () з 07.08.2025 з питань, що стали предметом розгляду заперечень, тривалістю 5 робочих днів.

Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 14.08.2025 №5126-п продовжено строк проведення перевірки ПТ «Ломбард «Наше діло» ОСОБА_2 і компанія» на 2 робочих дні з 14.08.2025.

У зв`язку із викладеним, висновок про наявність у діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого з посиланням на акт перевірки є передчасним.

Пунктом 58.1. ст. 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

- невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

- завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

- заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 86.8. ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Крім того, до матеріалів справи не надано доказів, що уповноваженими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області прийнято, надіслано та вручено у встановленому законом порядку податкове повідомлення-рішення, без наявності якого, згідно приписів п. 86.7 ст. 86 ПК України, посилання на акт перевірки є безпідставним, оскільки акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та містить висновки інспектора у ході її проведення.

Отже, за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 у відповідності їх з діяннями, які викладені у диспозиції ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, з огляду на долучений до протоколу акт перевірки як доказ, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у діях останньої складу, а саме об`єктивної сторони інкримінованого їй правопорушення.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому відсутні дані про суть правопорушення, а саме конкретні дії або бездіяльність ОСОБА_1 , які містять ознаки адміністративних проступків, передбачених ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, та порушують наведені в протоколі нормативно-правові акти.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії від 30.05.2013, заява №36673/04).

Суд не може собою підміняти органи, які зобов`язані довести провину особи у вчиненні адміністративного правопорушення належними доказами, одним з яких є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідатиме критеріям допустимості у разі дотримання як процедури його складення, так і форми та змісту, як того вимагають положення ст. 256 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, те, що протоколи про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, недотримання при його складанні вимог ст. 256 КУпАП щодо зазначення суті правопорушення, позбавляє суд можливості належним чином всебічно, повно і об`єктивно розглянути справу по суті та винести законне і обґрунтоване рішення, тому відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а тому провадження по справі має бути закрито, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не доведено, що ОСОБА_1 є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а саме, не надано доказів, що підтверджують обов`язок ОСОБА_1 утримувати або перерахувати до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, повідомляти державним податковим інспекціям за встановленою формою відомості про доходи громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що датою його вчинення є 03.04.2025, з чим погодитись не можна у зв`язку із наступним.

Статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій та четвертій ст. 38 КУпАП (адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення).

Враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП адміністративні правопорушення поділяють на триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

До адміністративних правопорушень, що мають разовий характер, належать такі проступки: несвоєчасне подання декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджетів та державних цільових фондів, подання звіту з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) тощо.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №242/924/17 сформовано висновок, що «несвоєчасна сплата» не є триваючим адміністративним правопорушенням, а тому суб`єктом владних повноважень при прийнятті постанови не враховано вимоги статті 38 КУпАП, яка в свою чергу визначає строки накладення адміністративного стягнення.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №804/401/17.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №682/2447/16-а роз`яснив, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються виконанням регламентованих обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.

Крім того, в листах Міндоходів від 13.05.2013 р. № 1101/Н/99-99-15-04-01-14, ДФСУ від 11.09.2015 № 33814/7/99-99-17-03-01-17 зазначено, що правопорушеннями, які мають разовий характер, є несвоєчасне подання декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджетів і державних цільових фондів, подання звіту з єдиного внеску тощо. Щодо моменту вчинення правопорушення зазначено, що термін правопорушення необхідно обчислювати:

- у разі неподання звітності з єдиного внеску або несплати єдиного внеску - на наступний день граничного строку подання звітності або сплати єдиного внеску з урахуванням норм статті 38 КУпАП;

- у разі несвоєчасного подання звітності з єдиного внеску, несвоєчасної сплати єдиного внеску за датою фактичного подання звітності або фактичної сплати.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що перевіркою встановлено неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін, встановлений договором про що свідчить отримання доходу від відчуження заставного майна що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військового збору за наступні періоди: 01.10.2018-31.12.2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 01.01.2025 - 31.03.2025.

Відповідно до підпункту 168.1.1. пункту 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно підпункту 168.1.2. пункту 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.4. пункту 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох операційних днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Згідно підпункту 168.1.5. пункту 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Отже, якщо податковий агент нараховує, але не виплачує (не надає) платнику податку дохід, то ПДФО і військовий збір підлягають перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені ПКУ для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.

Останнім місяцем першого кварталу 2025 (останній звітний період, який вказано у протоколі) є березень, тобто останнім днем перерахування ПДФО та військового збору за цей місяць є 30.04.2025. Отже, на момент розгляду справи сплили строки давності накладення дисциплінарного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно, за інші звітні періоди (IV кварталі 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024) строки давності накладення адміністративного стягнення сплили раніше.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що перевіркою встановлено не відображення сум виплачених доходів (грошових коштів) наданих фізичним особам у вигляді фінансового кредиту під заставу золота (золотих виробів) та іншого майна (телефонів, техніки та інше) з ознакою доходу «108» у IV кварталі 2018, І, II, III, IV кварталах 2019, І, II, III, IV кварталах 2020, І, II, III, IV кварталах 2021, І, II, III, IV кварталах 2022, I, II, III, IV кварталах 2023, І, II, III, IV кварталах 2024, І кварталі 2025.

Відповідно до пункту 51.1. ст. 51 ПК України, платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Згідно підпункту 49.18.1. пункту 49.18. ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Останнім місяцем першого кварталу 2025 (останній звітний період, який вказано у протоколі) є березень, тобто останнім днем подання податковий розрахунок за цей місяць є 21.04.2025. Отже, на момент розгляду справи сплили строки давності накладення дисциплінарного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно, за інші звітні періоди (IV кварталі 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024) строки давності накладення адміністративного стягнення сплили раніше.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене та керуючись ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Кам`янського протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Данилів