Провадження № 3/522/4416/25
22 вересня 2025 року місто Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ляшко О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
Постановою судді Приморського районного суду міста Одеси від 22.09.2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівникамим поліції були допущені суттєві порушення, а саме: співробітники патрульної поліції пропонують ОСОБА_1 «два законних варіанти» пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, або відмовитись від проходження і на нього буде складено протокол за відповідною статтею. На запитання ОСОБА_1 роз`яснити наслідки відмови і процедуру у разі відмови співробітник поліції зазначає «На місці буде складено протокол і ви вільні і потім можете завтра собі в часному прядку піти зробити цей, піти в суд сказати осьо я нічого не вживав і всьо»
Потім ОСОБА_1 , в силу того, що не отримував посвідчення водія, просить повторно роз`яснити процедуру та наслідки відмови від проходження огляду та можливість самостійно пройти огляд, на що інший співробітник поліції пояснює «наркотіки держуться в організмі 40 днів, от 30 до 40 днів, то єсть якщо ви сьогодні нічого не вживали можете завтра піти в часному порядку здасте тест, прийдете потом в суд, там, придумаєте свої причини чому ви не поїхали сьогодні з нами, скажете, от я пішов на слідуючий день, здав, в мене єсть висновок що в мене в організмі немає нічого»
Таким чином, працівниками поліції замість того, щоб вимагати проходження огляду або роз`яснити наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, передбачені ст. 130 КУпАП, а саме, що така відмова є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість було роз`яснено право відмовитись від проходження такого огляду.
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до положень п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, законодавством не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Крім того, працівниками поліції в порушення вимог діючого законодавства України було повідомлено про можливість самостійного проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння та таким чином можливість уникнення відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння у суді, якщо ОСОБА_1 самостійно пройде огляд, надасть висновок суду та вигадає підставу через яку він відмовився їхати на огляд разом з ними.
Так, ОСОБА_1 в подальшому було долучено суду висновок про результати лабораторних досліджень, які він пройшов відповідно до роз`яснень працівників поліції.
З огляду на зазначене, суд вбачає ознаки введення працівником поліції в оману ОСОБА_1 , повідомивши, що останній може самостійно довести в суді факт того, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, достовірно знаючи, що зазначений огляд без присутності працівника поліції, в силу ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, не буде належним та достовірним доказом по справі про адміністративне правопорушення.
В той же час, пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Суд вважає, що дії працівників патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що вони роз`яснювали ОСОБА_1 його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та самостійно пройти такий огляд, тобто здійснювали роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, які законодавством не передбачені та прямо протирічать встановленим нормам процедурі огляду на стан сп`яніння, а по суті вчинені з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.
Таким чином, сама пропозиція поліцейських відмовитись від проходження огляду поряд з вимогою про проходження огляду на стан сп`яніння у відповідності до п. 2.5. ПДР України свідчить про провокацію з боку працівників поліції, оскільки особою сприйнято такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлено протиправність відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Так, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду лише після того, як його було переконано в доцільності такої відмови та можливості самостійного проходження огляду.
Суд також критично ставиться до наявності ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Так, на відеозаписі не зафіксовано зазначених у протоколі ознак сп`яніння у водія або перевірку їх наявності. Більш того під час всього спілкування зі ОСОБА_1 жодним з співробітників поліції не було оголошено ні однієї з зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ознак. Отже, жодна з наведених в протоколі ознак наркотичного сп`яніння не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та фактично були зазначені з єдиною метою, для того, щоб забезпечити відображення в протоколі декількох ознак сп`яніння, як того вимагає Інструкція.
Таке несумлінне та недбале ставлення працівниками поліції, які складали матеріали справи про адміністративне правопорушення до виконання своїх службових обов`язків є наслідком уникнення правопорушником адміністративної відповідальності, якщо таке мало місце та сигналізує про низький професійний рівень працівників поліції, які не обізнані про вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, які встановлені чинним законодавством.
Крім того, суд звертає увагу, що керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
За приписами ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
При цьому, згідно до ст. ст. 1, 6, 7 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Зі змісту ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» слідує, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція, серед іншого, відповідно до покладених на неї завдань:здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.
Відповідно до ст. 19 Закону, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Недотримання працівників поліції, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема за ст. 130 КУпАП, положень чинного законодавства, призводять до закриття проваджень у справах про адміністративні правопорушення та уникнення відповідальності, як наслідок відчуття безкарності деякими особами. Вказане в свою чергу, підриває довіру суспільства до державних органів, зокрема Національної поліції, судів.
З урахуванням вказаного, під час розгляду даної справи судом виявлені порушення законодавства, які є підставою для відповідного реагування.
За вказаних обставин, суд вважає необхідним для усунення подібних порушень законодавства довести вищевикладені обставини до відома Начальника УПП в Одеській області та шляхом винесення окремої ухвали, застосувавши загальні принципи верховенства права, невідворотності покарання та аналогію закону відповідно до норм ЦПК та КАС, які містить такий інститут судового реагування, як окремі ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи.
Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.
Відтак, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини й умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена лише, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення, хоча в окремій ухвалі може зазначити, елементи якого складу правопорушення потрібно перевірити.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказала, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки у їхній діяльності під час вирішення спору.
Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Отже, суд вважає, що перевірка вказаних вище фактів та відповідне правове реагування на них посадовими особами в межах своїх повноважень буде сприятиме підтриманню авторитету держави в суспільстві, виховання суспільної думки в дусі законності, правопорядку та недопущення на майбутнє повторення протиправної поведінки певного кола осіб.
Так, вжиті заходи реагування сприятимуть повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи про адміністративне правопорушення, будуть слугувати вдосконаленню виконання обов`язків працівниками поліції, допоможуть забезпечити виконання завдань судочинства, а також будуть сприяти неухильному дотриманню конституційних принципів верховенства права та законності.
На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 251, 254, 256 КУпАП, ст. 372 КПК України, ст. 249 КАС України, суд
Обставини, викладені в окремій ухвалі довести до відома начальника УПП в Одеській області, для реагування в межах його повноважень.
Посилити контроль на предмет підвищення якості складання та оформлення матеріалів адміністративних справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП при направленні їх до суду.
Про розгляд окремої ухвали повідомити Приморський районний суд міста Одеси протягом місяця з дня отримання копії даної ухвали та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягне за собою адміністративну відповідальність визначену ст. 185-6 КпАП України.
Окрема ухвала по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси.
Окрема ухвала набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.
Суддя Ольга Ляшко