КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/3350/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №758/14355/24

23 вересня 2025року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Васюка Миколи Миколайовича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 26 травня 2025 року захисник ОСОБА_1 - Васюк М.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києвавід 15 травня 2025 року та закрити провадження у справіу зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що 15 травня 2025 року судом першої інстанції ухвалено постанову, останній день подачі апеляційної скарги 25 травня 2025 року припадає на вихідний день - неділя, то останнім днем цього строку є перший після цього робочий день - 26 травня 2025 року.

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому мотивувальна частина постанови не містить належної оцінки доводів захисту, суперечить доказам у справі, ігнорує надані документи.

Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не може бути визнаний винним у порушенні ПДР, відеозапис, долучений до матеріалів справи, демонструє, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції перебував в нерухомому стані. Жодних доказів того, що автомобіль здійснював рух немає, тобто ключова умова для кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП керування в стані сп`яніння відсутня.

Крім того, зазначає, що з матеріалів справи огляд на стан алкогольного сп`яніння відбувся за допомогою пристрою: Drager Alcotest 6820 №- 0531, у роздруківці за результатом огляду цього пристрою вказано, що огляд проведено інспектором ОСОБА_2 та також це вказано у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у чому проявляється певна невідповідність.

Оскільки, як показує відеозапис, на 33:37 хв. особа, яка дійсно проводила огляд на стан сп?яніння за допомогою Драгеру називає себе - ОСОБА_3 , тобто ОСОБА_4 не був причетним до проведення огляду.

Відповідно може проявлятись певні дії з метою підроблення матеріалів справи з метою

незаконного притягнення до відповідальності не винної особи - ОСОБА_1 .

До цього ж, акт огляду складений працівниками поліції, які не є лікарями, а отже не мають професійної компетенції оцінювати стан сп?яніння. Сам акт є похідним від результатів Drager i фактично дублює показник, та не містить незалежних медичних висновків. Більше того, підписаний він інспектором, який фактично не проводив огляд, а процес фіксації не забезпечено належним чином: лише однією боді-камерою, а не комплексним відеоспостереженням, як того вимагають положення встановлені законодавцем.

Апелянт вважає, що прилад Drager зафіксував 0,97 ‰ в організмі ОСОБА_1 , учекові пристрою Drager зафіксовано температуру 13°С, однак згідно з офіційною відповіддю Українського гідрометеорологічного центру температура повітря на вулиці 23:30 (час проведення тесту) становила лише 4,9°С.

Ця суттєва різниця в показниках ставить під сумнів точність вимірювання концентрації алкоголю в повітрі, що видихається. Похибка через невідповідність температури середовища є критичним фактором, який може зумовити фальсифіковані або технічно недостовірні результати Drager, можна стверджувати про неповне дослідження доказів.

Враховуючи, що суд послався на довідку Укргідрометеоцентру, але не зіставив її з результатами, можна стверджувати про неповне дослідження доказів.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції вказав, що довідка лабораторії «Сінево» нібито підтверджує стан сп?яніння ОСОБА_1 , хоча насправді вона прямо його спростовує. Дослідження крові, проведене об 00:30 20.10.2024 (тобто через ~ 1 годину після тесту Drager), встановило показник 0,00% алкоголю. Враховуючи, що рівень алкоголю в крові знижується зі швидкістю приблизно 0,15 проміле на годину, а в організмі його взагалі не виявлено, це вказує або на некоректність показників Drager, або на їх штучне формування зовнішніми чинниками, включаючи можливо упереджене ставлення поліцейських.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у розумінні процесуального права, а лише викладом суб`єктивного бачення інспектора поліції. Його не підтверджено жодними об`єктивними матеріалами. Він не супроводжується незалежними доказами, зокрема, відеофіксацією моменту керування, а в протоколі навіть не вказано посилання на постанову, яка, за словами поліції, нібито стала підставою для зупинки.

Звертає увагу на те що форма та спосіб спілкування співробітника поліції ОСОБА_3 , вчинювали на ОСОБА_1 значний психологічний тиск, адже, до того ж, останній був спантеличений пред`явленням обвинувачення про вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з порушенням ПДР, адже ОСОБА_1 впевнений, що порушень ПДР з його боку не було оскільки останній просто перебував у своєму транспортному засобі та не здійснював рух на ньому.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились двічі (24.06.2025 року та 23.09.2025 року), про дату розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 15 травня 2025 року. Дати складання повного текст постанови не зазначено.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції була подана захисником ОСОБА_1 - Васюком М.М. 26 травня 2025 року тобто, протягом десяти днів з дати ухвалення постанови Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року.

З огляду на вище викладене апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - Васюка М.М. на постанову Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року подана своєчасно, а тому підстави для поновлення строку на подання вказаної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№154511 19 жовтня 2024 року о 22 год. 54 хв., водій ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, пр.-т. Свободи, 28, керував транспортним засобом «Toyota Camryа», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду 0.97%, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені: - результат тестування на алкоголь Драгер результат 0,97%;- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; - розписка ОСОБА_1 про зобов'язання не керувати транспортним засобом «Toyota Camryа», д.н.з. НОМЕР_1 ; - постанова № ЕНА 3300763 від 19.10.2024 року за ч.2 ст. 122 КУпАП; - інформаційна довідка Українського гідрометеорологічного центру про стан повітр'я за 01.10.2024 та 20.10.2024 року; - результати досліджень ОСОБА_1 в лабораторії «Сінево» за 20.10.2024 року о 00 год 30 хв., згідно якого було проведено розгорнутий аналіз крові пацієнта ОСОБА_1 ; - відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не може бути визнаний винним у порушенні ПДР, відеозапис, долучений до матеріалів справи, демонструє, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції перебував в нерухомому стані. Жодних доказів того, що автомобіль здійснював рух немає, тобто ключова умова для кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП керування в стані сп`яніння відсутня, не знайшли свого підтвердження.

При цьому, в матеріали справи містять постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 по справі по адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якого, ОСОБА_5 зупинено та притягнуто до адмінвідповідальності за проїзд регульованого пішоходного переходу на заборонений «червоний» сигнал світофору, що і було первинною причиною зупинки.

Суд звертає увагу, що підстави зупинки транспортного засобу не можуть впливати на вирішення питання про винність чи не винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наявність підстав для зупинки транспортного засобу не підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що ці обставини не входять до об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, а тому дана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Необгрунтованими також є і доводи скарги про те, що прилад Drager зафіксував 0,97 ‰ в організмі ОСОБА_1 , у чекові пристрою Drager зафіксовано температуру 13°С, однак згідно з офіційною відповіддю Українського гідрометеорологічного центру температура повітря на вулиці 23:30 (час проведення тесту) становила лише 4,9°С.

Ця суттєва різниця в показниках ставить під сумнів точність вимірювання концентрації алкоголю в повітрі, що видихається. Похибка через невідповідність температури середовища є критичним фактором, який може зумовити фальсифіковані або технічно недостовірні результати Drager, можна стверджувати про неповне дослідження доказів, оскільки з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - приладу «Drager» не заявляв жодних зауважень щодо справності такого приладу та/або щодо результату огляду.

Щодо долучених до матеріалів справи результатів досліджень ОСОБА_1 , здійснених лабораторією «Сінево» 20 жовтня 2025 року о 00 год. 30 хв., відповідно до яких у ОСОБА_1 показник Етанола (алкоголь) в крові 0.00, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки здійснений через майже дві години після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 та відповідно до даних з мережі Інтернет, лабораторія «Сінево», яка знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Академіка Палладіна, 46/2, де здавав аналіз ОСОБА_1 , має графік роботи: понеділок-п`ятниця з 07 год. до 16 год., субота з 07 год. 30 хв. до 14 год., неділя з 08 год. до 14 год., тобто поза межами робочого часу, що ставить під сумнів копії результатів дослідження.

Крім того, згідно дослідженого апеляційним судом відеозапису №154511 вбачається, що ОСОБА_1 зізнався, що вживав два бокали пива. (відрізок часу 0:10:43)

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо ОСОБА_1 . Так, відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , він містить дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, також вказаний протокол містить викладення фактичних обставин вчинення правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, викладені у вказаному протоколі обставини вчинення правопорушення узгоджуються з наявним в матеріалах справи відеозаписом. Відтак, вказаний протокол є належним та допустимим доказом, таким, що оформлений відповідно до вимог законодавства.

Апеляційний суд також сприймає критично доводи апелянта про здійснення психологічного тиску на ОСОБА_1 , оскільки як тиск апелянт фактично приймав роз`яснення йому наслідків відмови від проходження огляду. Обставин того, що працівники перевищили свої повноваження в межах розгляду цієї справи судом встановлено не було.

Таким чином, у даній справі мала місце належна процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання водія на порушення такого порядку є безпідставними.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - Васюка М.М.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_1 - Васюка Миколи Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києвавід 15 травня 2025 року - відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Васюка Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: