Справа № 3/593/440/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2025 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції № 1 м. Бережани Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ПОГ СПП Відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Миськів Василем Борисовичем 30 липня 2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733189, з якого видно, що ОСОБА_1 по місцю свого проживання, в АДРЕСА_1 , здійснив реалізацію спиртосуміші ємкістю 0,5 літра ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_1 , без отримання ліцензії та провадження виду діяльності, що підлягає ліцензуванню. Дії ОСОБА_1 ПОГ СПП Відділу поліції 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Миськів В.Б. кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 , хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи шляхом надсилання йому судових повісток на адресу його проживання, зазначену у протоколі, однак він в судові засідання, призначені на 26 серпня, 8 та 22 вересня 2025 року не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки та не надіслав суду свого клопотання про відкладення розгляду справи, тому суд із врахуванням строків розгляду вказаної адміністративної справи вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявних у ній матеріалах.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Отже, диспозиція ч. 1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Згідно ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIІІ, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Із досліджених судом письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом господарювання.

Тобто відповідальність за дії, передбачені даною статтею, може нести тільки суб`єкт господарювання зареєстрований в передбаченому законом порядку або без такої реєстрації.

Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП, як наслідок суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи по справі рішення, суд також звертає увагу на те, що відповідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені: дата і місце складення протоколу, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його склала; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Водночас, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Разом з тим, вказана норма є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює ст.164 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Зважаючи на те, що диспозиція ст. 164 КУпАП є бланкетною, у протоколі має бути зазначений конкретний закон, яким встановлена відповідна спеціальна заборона.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733189 від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 30 липня 2025 року, о 17 год., за місцем свого проживання, що знаходиться по АДРЕСА_1 , здійснив реалізацію спиртосуміші ємкістю 0,5 л. за ціною 90 грн. ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_2 , не маючи відповідної ліцензії. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Разом з тим, продаж спиртосуміші без отримання ліцензії не становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Так, об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП виражається у провадженні господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, в даному випадку Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального- який поняття спиртосуміш не визначає.

Таким чином, у протоколі мало бути зазначено, яку конкретно норму законодавства порушила особа, відносно якої складено протокол, оскільки диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає, що особа повинна здійснювати вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку, що у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення не викладена в тому об`ємі, який дає підстави зробити висновок про те, що мала місце подія правопорушення, та поза розумним сумнівом доводить наявність в діях особи складу інкримінованого їй правопорушення.

Суд при постановленні рішення по справі звертає увагу на те, що торгівля чи продаж передбачає дії, пов`язані з відчуженням товару або передачею його іншій особі, що має оплатний характер, однак незважаючи на це в матеріалах справи, яка надійшла до суду, відсутні відомості, які би підтверджували отримання ОСОБА_1 виручки від здійснення такого продажу, хоч об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, полягає у здійсненні господарської діяльності, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Тобто під час розгляду справи по суті було виявлено, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог закону щодо змісту протоколу, оскільки в ньому суть правопорушення не відповідала диспозиції ч.І ст.164 КУпАП, тобто встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не відповідав вимогам ст.256 КУпАП і матеріали справи оформлено неправильно.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Виходячи з наведеного, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733188, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, не наведено відомостей про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яку саме норму закону було ним порушено при здійсненні господарської діяльності.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що протокол серії ВАД № 733189, складений 30 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не може ставитися в основу обвинувачення останнього. Особа, яка склала даний адмінпротокол, не зафіксувала та суду не надала доказів вчинення 30 липня 2025 року ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, що є необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, однак суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведені підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

А так як особа, яка склала адміністративний протокол, не виклала належним чином фабулу правопорушення, тобто яку саме норму закону порушив ОСОБА_1 , не зафіксовано та суду не надано належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, тому суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733189 від 30 липня 2025 року, а також, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, тому суд прийшов до висновку, що провадження по справі слід закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.