Справа № 204/9032/25
Провадження № 3/204/2205/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 425711 від 17.08.2025, 17 серпня 2025 року об 11:07 у м. Дніпро по пр. Богдана Хмельницького, 26 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не дійсності. Водієві було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі, на що останній відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, та пояснив суду, що 17.08.2025 він дійсно керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Працівник поліції повідомив, що він порушив вимоги дорожнього знаку, у зв`язку з чим на нього буде накладено стягнення у вигляді штрафу. Далі працівник поліції почав проводити поверхневу перевірку автомобіля, яким він керував та його особистих речей. Під час здійснення перевірки його особистих речей, поліцейський побачив в його барсетці блістери пігулок, які є звичайними лікарськими засобами, та які ОСОБА_1 у той день не вживав, про що працівники поліції не питали. Однак, після виявлення блістерів з пігулками працівник поліції, повідомивши про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що уважав свавільними випадки його неодноразової зупинки та вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, висловив свою незгоду з тим, що наявні підстави для проходження ним огляду. На місці пояснював працівникам поліції, що заборонених речовин не вживав, що вимога про проходження ним огляду на стан сп`яніння є необґрунтованою. Однак, після неодноразово висловленої вимоги працівника поліції про необхідність проходження огляду, працівник поліції повідомив, що він перебуває в розшуку у ТЦК, вказав, що ОСОБА_1 буде змушений з ними поїхати, на що він погодився. ОСОБА_1 думав, що працівники поліції відвезуть його спочатку до медичного закладу для проходження огляду, а потім до ТЦК. Під`їжджаючи до лікарні, знаходячись в автомобілі працівників поліції, ОСОБА_1 запитав, чи повезуть його спочатку для проходження медичного огляду, на що працівник поліції відмовив, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, про що працівником поліції складається протокол. У приміщенні ТЦК працівник поліції закінчив складання протоколу відносно нього, роздрукував протокол та вручив йому. Після вручення протоколу працівники поліції покинули приміщення ТЦК, а він залишився, та вже не мав можливості навіть самостійно пройти огляд у лікаря-нарколога, оскільки час його перебування у ТЦК значно перевищив час, за який він міг самостійно звернутися для проходження огляду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні, дослідивши письмові докази, долучені до справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3, 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння, зокрема, є: почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425711 від 17.08.2025 року працівниками поліції долучено: рапорт інспектора поліції, відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Так, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту поліцейського вбачається, що 17 серпня 2025 року було зупинено транспортний засіб «ГАЗ», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, та який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення слід зазначити, що він являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, при цьому він має узгоджуватись із наявними в матеріалах справи доказами. Сам по собі протокол, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також слід вказати, що рапорт працівників поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.

Отже, у даному випадку рапорт працівника поліції не може бути визнано допустимим доказом для підтвердження скоєння правопорушення особою за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши вказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає, що вони не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи, оскільки складені посадовою особою органу поліції, та суперечать долученому до матеріалів справи відеозапису, з дослідження якого судом встановлено наступне.

Так, відповідно до дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції за порушення вимог дорожнього знаку 5.18, що було повідомлено водію та ним не заперечувалось. Після повідомлення працівником поліції водію ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР, працівник поліції повідомляє водію, що буде проведена поверхнева перевірка автомобіля, після чого поліцейським проведено поверхневу перевірку автомобіля та водія. Під час проведення поверхневої перевірки ОСОБА_1 , останній зі своєї сумки дістав, у тому числі три блістера з пігулками, на питання працівників поліції пояснив, що це ліки, які виписав лікар від болю в нозі. Одразу після цього поліцейський повідомляє водію що у нього виявлені ознаки сп`яніння: почервоніння обличчя тремтіння пальців рук, пропонує водію пройти огляд у медичному закладі для встановлення стану сп`яніння. На пропозицію працівника поліції водій зазначає, що від проходження медичного огляду не відмовляється, однак відсутні підстави вимагати проходження ним огляду, оскільки він: наркотичні речовини не вживає, у стані сп`яніння не перебуває, будь-які ознаки сп`яніння у нього відсутні. Також зазначив, що працівники поліції неодноразово зупиняють його автомобіль та пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, останній раз він був зупинений два місяці тому, проходив огляд на стан сп`яніння, за результатами огляду, нічого не виявлено. Неодноразово водій зазначав, що від огляду не відмовляється, однак у працівників поліції відсутні підстави вимагати від нього проїхати на огляд (час запису: 11:14:27, 11:15:30, 11:15:48, 11:16:41, 11:17:21, 11:17:31, 11:20:21,11:22:58). Далі поліцейський каже водію, що йому все одно доведеться з ними проїхати, оскільки ОСОБА_1 перебуває у розшуку в ТЦК (час запису 11:24:18), на що водій не відмовляється та погоджується. Далі, знаходячись на місці, під час телефонної розмови, яка зафіксована відеозаписом, ОСОБА_1 повідомляє невідомій особі, що його зупинили працівники поліції, везуть його для проведення освідування, а також до ТЦК, у зв`язку з розшуком (час відео 11:24:58). Після цього на відео зафіксовано (час відео 11:33:42), що ОСОБА_1 звертається до поліцейських з проханням проїхати на огляд до лікаря нарколога, на що поліцейський відмовляє, вказуючи, що водій неодноразово відмовлявся від проходження огляду, зараз відносно нього складається протокол. Протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції у приміщенні ТЦК, де він був вручений ОСОБА_1 (час відео 11:42:44). Після вручення протоколу ОСОБА_1 останній залишився у приміщенні ТЦК, а поліцейські поїхали.

Проаналізувавши наведений доказ, слід вказати, що з нього не вбачається проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на предмет виявлення у нього ознак сп`яніння, оскільки працівники поліції обмежились лише повідомленням водія про те, що у нього виявлені ознаки сп`яніння, та не конкретизували, ознаки якого саме сп`яніння виявлено.

При цьому з самого початку, коли водію було вказано про наявність ознак сп`яніння, останній одразу заперечив вживання ним заборонених речовин, та перебування у стані сп`яніння. Під час спілкування з поліцейськими водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на питання, висловлював свої заперечення, скарги на те, що його часто зупиняють та висувають вимогу пройти огляд на стан сп`яніння. Отже, поведінка водія цілком відповідала обстановці, тому ознака сп`яніння вказана у протоколі - поведінка, що не відповідає обстановці, судом не приймається, як недоведена. Щодо таких ознак, як почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук, то з дослідженого відеозапису наявність вказаних ознак, не встановлена.

Резюмуючи викладене, суд уважає, що посилання працівників поліції на те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння є недоведеним.

Щодо факту відмови водія від огляду на стан сп`яніння, слід вказати, що на місці зупинки водієм не було висловлено однозначної відмови від огляду на стан сп`яніння, оскільки водій неодноразово зазначав, що не відмовляється від проходження огляду, вказуючи на відсутність підстав для пред`явлення поліцейським вимоги про проходження огляду. Після того, як ОСОБА_1 висловив згоду проїхати до ТЦК, він висловив намір проїхати для проходження медичного огляду (телефонна розмова, яка зафіксована відеозаписом), на що працівники поліції не відреагували. Крім того, водій просив працівників поліції доставити його для проходження медичного огляду до складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що отримав відмову від працівників поліції. Таким чином, за висновком суду неодноразове висловлення прохання особи про проходження медичного огляду в медичному закладі, до моменту закінчення складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, не може бути прийнято, як відмова особи від проходження медичного огляду. Також, необхідно вказати, що за обставин першочергового доставлення особи до приміщення ТЦК, за бажання водія, про яке останній вказував, як під час спілкування з поліцейськими, так і у судовому засіданні, унеможливлювало його самостійне звернення до медичного закладу для проходження огляду, у зв`язку з браком часу. Отже факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про порушення працівниками поліції наведених судом положень закону, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 фактично не перевірялись на місці зупинки транспортного засобу, а також не були доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, при цьому ОСОБА_1 не був доставлений працівниками поліції до медичного закладу, на його прохання, для проходження медичного огляду, що виключає таку ознаку правопорушення, як відмова водія транспортного засобу від медичного огляду.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 213,221,п.1ст.247,248, 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя Т.В. Безрук