Житомирський апеляційний суд
Справа №272/418/25 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Номер провадження №33/4805/728/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сокирка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 20 квітня 2025 року о 22-18 год по вул. Українська, 1, с. Антопіль керував транспортним засобом Opel Kadet, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер Драгер-6810 та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Сокирко В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що в основу доказової бази ймовірного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення покладено інформацію, зафіксовану лише технічними засобами без залучення свідків, а наявний у справі відеозапис не є належним доказом у справі, оскільки не є безперервним. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, а привід для зупинки автомобіля є надуманим та безпідставним. Крім того, не зафіксовано оформлення адміністративних матеріалів за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомлення її з ними. На думку адвоката, оголошена ОСОБА_1 ознака алкогольного сп`яніння (дивний запах алкоголю) є суб`єктивною та упередженою думкою працівника поліції, інших ознак не зафіксовано, а поведінка ОСОБА_1 відповідала обстановці з урахуванням його заперечень щодо вживання алкоголю. Фактично огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводили, а лише формально склали акт. Вказав, що права ОСОБА_1 роз`яснені не одразу, що порушило право водія на захист. Зауважили, що працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, чим позбавили останнього можливості ознайомитись з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Факту однозначної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду не зафіксовано. Вважає, що працівники поліції мають долучати до матеріалів справи письмове доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки, на копіювання та видачу відеозапису в якості доказу до судової інстанції.

На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення - недоведена.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його захисник Сокирко В.М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306827 від 20 квітня 2025 року, від підпису ОСОБА_1 відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Alcotest Drager, водій відмовився від проходження; направленням ОСОБА_1 до КНП «Андрушівська МЛ» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; довідкою ВПД №1 Бердичівського РВ ГУНП в Житомирській області про видачу ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (категорії В), до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався; копією постанови серії ЕНА №4546197 від 20 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так з відеозапису обставин події вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору зупинили автомобіль Opel Kadet, д.н.з. НОМЕР_1 , встановили особу водія ОСОБА_1 за наданими документами. Роз`яснили водію причину зупинки, а саме порушення правил дорожнього руху (не підсвічується номерний знак та лівий габарит). Разом з тим, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, ОСОБА_1 спочатку погодився, проте у процесі спілкування з поліцейськими - категорично й однозначно відмовився, отримав роз`яснення наслідків такої відмови. Водію роз`яснені його права та обов`язки. У подальшому місце зупинки транспортного засобу та складення адміністративних матеріалів самовільно залишив.

Також з відеозаписів чітко вбачається, що працівники поліції слідували за автомобілем Opel Kadet. Після зупинки транспортного засобу, із місця водія транспортного засобу вийшов, як у подальшому встановлено, ОСОБА_1 , який вказав, що їздив по знайомих забрати додому. Тому, висновок районного суду щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу, апеляційний суд вважає правильним.

Також сумніви захисника щодо законності зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу суд вважає необґрунтованими. В даному випадку працівники поліції діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» з дотриманням положень ст. 35 вказаного закону, оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності. Вказане підтверджується постановою серії ЕНА №4546197 від 20 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за порушення ним правил дорожнього руху. Матеріали справи не містять відомостей щодо незгоди останнього із винесеною постановою або її оскарження чи скасування.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, хоча й наданий двома частинами, проте є послідовним, за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, зупинили ОСОБА_1 за кермом автомобіля та після виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та у закладі охорони здоров`я. Сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Твердження захисника про те, що долучений відеозапис є неналежним та недопустимим щодо копіювання та видачі відеозапису є безпідставними, оскільки матеріали відеозапису долучені уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відповідна відмітка, та містяться у матеріалах справи, які направлені суду. Відсутність у справі письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції на копіювання та видачу відеоматеріалів не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих відеозаписом та не виключає належність і допустимість даного доказу вимогам ст. 251 КУпАП.

Одночасно варто зазначити, що пунктом 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

У даному випадку працівники поліції зауважили водію на запах алкоголю з ротової порожнини, що є однією із ознак перебування особи у стані алкогольного сп`яніння як підстави для вимоги про проходження відповідного огляду. Водій підтвердив вживання алкоголю напередодні ввечері.

На думку апеляційного суду, водій мав можливість спростувати усі сумніви працівників поліції щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння, пройшовши огляд на місці транспортного засобу або у найближчому закладі охорони здоров`я.

Суд також критично оцінює твердження скаржника про необхідність відібрання показів свідків, які були під час встановлення працівниками поліції обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено обов`язок поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису під час фіксування огляду водія на стан сп`яніння та передумови для необхідності залучення свідків. Отже, оскільки під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису наступне залучення свідків є недоцільним та законом не передбачене. У даному випадку поліцейським здійснювалася відеофіксація події за участі самого водія ОСОБА_1 , а відповідний відеозапис у встановленому порядку долучений до матеріалів справи.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього.

Доводи захисника щодо незаконності дій працівників поліції під час складання адміністративних матеріалів суд вважає надуманими у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що хоча й відеозаписами не зафіксовано складення адміністративних матеріалів у присутності водія та ознайомлення з ними, проте зібрані у справі докази свідчать про надання працівниками поліції водію такої можливості. На переконання суду, працівники поліції вичерпали усі можливі надані їм законом засоби для забезпечення присутності водія під час складення щодо нього адміністративних матеріалів. Натомість ОСОБА_1 після зупинки його за кермом транспортного засобу відмовлявся виконувати законні вимоги працівників поліції, поводив себе агресивно, в подальшому заперечив факт керування, усвідомлюючи наслідки своїх дій, самовільно залишив місце оформлення адміністративних матеріалів. Такі дії водія свідчать про намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи скаржника щодо роз`яснення працівниками поліції водію прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, через 15 хвилин після зупинки автомобіля, а не одразу, суд до уваги не бере, оскільки Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав й обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП під час складання протоколу, про що робиться відмітка у протоколі. Вказані положення працівниками поліції дотримані у повному обсязі.

Аргументи адвоката щодо формального підходу поліцейських до процедури огляду водія, не роз`яснення останньому порядку проходження такого огляду не спростовує вини ОСОБА_1 , який відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння за виявленими ознаками і така відмова була беззаперечною. У даному випадку вказане не може бути підставою, що звільняє водія від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сокирка Володимира Михайловича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь