Справа № 279/4401/25 провадження №3/279/1410/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Недашківська Л.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , від 20.10.2006, РНОКПП НОМЕР_2 , за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду 22.07.2025 надійшла справа відносно ОСОБА_1 , якаий 11.07.2025 о 18.02 год. на а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин 148 км поблизу села Сингаї керував транспортним засобом Skoda Rapid д.н.з. НОМЕР_3 не обрав безпеченої швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у наслідок чого здійснив з`їзд у кювет та автоморбіль перевернувся на дах. Внаслідок чого, автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушила п.12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст 124 КУпАП

ОСОБА_1 в судовому засіданні показав, що рухався трасою М-07 та потрапив у вимушене ДТП. Фура, яка рухалась у протилежному напрямку раптова виїхала на зустрічну смугу. Щоб запобігти зікненню прийняв рішення з`їхати на узбіччя. Саме в цей час, з правого переднього колеса злетіла гума, що призвело до з`їзду в кювет. В зв`язку з цим, був сильоно пошкоджений автомобіль та обійшлося без важких наслідків для здоров`я.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КпАП України орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, статтею 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (стаття 17 КУпАП).

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті для усунення небезпеки, яка загрожує.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 , письмові поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №386587, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки ДТП, у разі його виникнення, могло привести до трагічних наслідків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , відповідальність за які передбачена ст.124 КУпАП, вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Відповідно п.4 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

З урахуванням викладеного, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю, оскільки вказане правопорушення вчинено у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.124, 247 п.4, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, закрити на підставі п.4 ст.247 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом