Справа № 159/5896/25
Провадження № 3/159/2635/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., розглянувши справу, що надійшла від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України (паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 11.11.1996), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованої, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона 28.07.2025 за адресою АДРЕСА_1 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займається її вихованням, не контролює її дозвілля в результаті чого остання 28.07.2025 близько 15.50 год в с. Воля-Ковельська, вул. Центральна, розпивала алкогольну настоянку «Nemiroff», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), в результаті чого ОСОБА_1 порушила ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12, Закону України «Про охорону дитинства», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилась. Суд направляв їй повістку про виклику у судове засідання поштовим відправленням, яке поверталося до суду без вручення: 644 на 24.09.2025, , крім того особа повідомлялася у протоколі про адміністративне правопорушення під особистий підпис про розгляд справи Ковельським міськрайонним судом. У протоколі про адміністративне правопорушення є відмітка про отримання нею другого примірника протоколу.

Європейський Суд з прав людини у п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за Вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

ОСОБА_1 ставить ся у провину те, що її неповнолітня донька ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 178 КУпАП.

Диспозиція ст. 178 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазанчено, що неповнолітня ОСОБА_2 «розпивала алкогольну настоянку «Nemiroff», однак не зазначено чи такі дії відбувалися у заборонених законодавством місцях. Саме по собі розпивання алкогольних напоїв не становить складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 178 КУпАП, обов`язковим елементом об`єктивної сторони цього правопорушення, є розпивання напоїв - на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях.

Крім того у матеріалах справи відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_2 з якого можна було б встановити, що ОСОБА_1 є її матір`ю.

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення не доведена.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. Також у матеріалах справи не має доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 15.05.2019, у якій суд зробив висновок щодо недостатності визнання вини особою для встановлення факту вчиненого нею правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного вище, суддя не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП у зв`язку недоведеністю її вини.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 253, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301 КУпАП.

СуддяР. Я. Смалюх