Справа №504/1833/25
Провадження №3/504/1133/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, освіта вища, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 01.09.2022р. органом 5122, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025р. інспектором ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Стояновим О.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307197, згідно якого 21.04.2025р. о 08:50 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Визирка а/д М 28, 38 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Dacia Logan» н/з НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в присутності свого захисника-адвоката Родіонова А.В. свою вину у вчиненні правопорушення не визнав при цьому пояснив, що 21.04.2025 року його зупинили працівники поліції, причину зупинки не повідомили, відразу після зупинки почали стверджувати, що він начебто перебуває під впливом наркотичних речовин (марихуани), на що він заперечував, пояснив, що повертається після нічної зміни, очі дійсно виглядали втомленими, проте почувався добре, був тверезим і у свідомому стані. Жодного медичного огляду на місці зупинки не проводилося ліхтарем в очі не світили, реакцію зіниць не перевіряли. При цьому продовжували наполягати на його «зізнанні». У машині з ним перебувала його мати особа з інвалідністю 2 групи, яка почувалася зле, оскільки їхала на кладовище і завжди дуже емоційно сприймає подібні поїздки. Він висловлював незгоду їхати кудись без обґрунтованої причини. У відповідь один з працівників поліції запропонував, що зараз він увімкне камеру, а він скаже, що вживав, і тоді його відпустять, тобто фактично натякнувши на можливість неофіційного «вирішення питання» без складання офіційних документів, а також з обіцянкою не вилучати авто та водійське посвідчення. Поки вони чекали приїзду дружини, поліцейські зупинили його знайомого. Він запитав, чому йому псують репутацію, на що у відповідь почув фразу: «А чого ж ви не зробили страховку?». Дружина приїхала приблизно через 40 хвилин із кумами, вони забрали маму, яка почувалася погано, вони залишилися. У цей момент він, перебуваючи в стані емоційного напруження, оскільки працівники поліції вимагали 10 000 гривень у їхньому службовому автомобілі, на камеру проговорив усе, що мені сказали працівники поліції. Потім писав під диктовку те, що вони говорили. Поліцейські попросили, щоб кум повернувся й підписав протокол, хоча той складався без його присутності. Після підписання він поїхав. Вони із дружиною вирушили додому на своєму автомобілі, за кермом був він. Поліцейські поїхали раніше них. Удома він усвідомив, що його ввели в оману. Вони вирішили самостійно звернутися до медичного закладу для здачі аналізів, щоб мати докази на підтвердження його тверезості на момент зупинки. Він перебував у тверезому та адекватному стані, керував автомобілем без порушень, не вживав наркотичних засобів, а тому вважає себе невинним у вчиненні правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інспектор ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Стоянов О.М. особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що 21.04.2025р. ним був зупинений автомобіль «Dacia Logan» під керуванням ОСОБА_1 , водій не був пристебнутим паском безпеки, пояснив, що їдуть на кладовище. При спілкуванні у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, він був в окулярах, а коли зняв їх, то очі не реагували на світло. На пропозицію пройти огляд у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Він зізнався, що курив канабіс. Після складання протоколу ОСОБА_1 був відсторонений від керування, в матеріалах справи є відмітка про передачу автомобіля особі (цей чоловік відвіз матір ОСОБА_1 на кладовище, потім поїхав до м.Южне і повернувся).

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307197 від 21.04.2025р., з власноручних пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він керував автомобілем, при цьому декілька днів вживав маріхувану шляхом куріння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.04.2025р., в яких він підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- розпискою про передачу транспортного засобу ОСОБА_2 , що свідчить про відсторонення ОСОБА_1 від керування;

- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено, факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 на роз`яснення співробітників поліції щодо процедури проходження огляду та наслідків, пояснює, що він не хоче нікуди їхати. Повідомляє, що останній раз вживав наркотичні засоби приблизно два місяці тому назад. На питання співробітника поліції знов підтверджує, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Під час складання протоколу ОСОБА_1 , не оспорюючи обставини справи, вказав, що вживав марихуану декілька днів тому.

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не оспорювався.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані сп`яніння, суд розцінює критично, оскільки останньому інкримінується безпосередньо відмова від проходження огляду в установленому законом порядку. Крім того, згідно Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції поліцейський, керуючись суб`єктивним критерієм сприйняття щодо перебування особи в стані сп`яніння на підставі виявлення ним відповідних ознак такого сп`яніння, вирішує питання про проведення огляду.

Під час перегляду відеозапису, суд прийшов до висновку, що у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко та свідомо відмовився від проходження огляду на стані сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що особисто підтвердив під відеозапис декілька разів, а також власноручно вказав це у протоколі. Твердження ОСОБА_1 про те, що співробітники поліції на нього психологічно тиснули, вводили в оману та фактично схиляли до неправдивих свідчень, суд розцінює як спосіб захисту, що спростовується відеозаписом, на якому співробітники поліції, дотримуючись відповідної процедури роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду та наслідки відмови. Крім того, як встановлено судом ОСОБА_1 із жодними скаргами щодо нібито неправомірних дій співробітників поліції до відповідних компетентних органів не звертався.

Суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення саме п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду), тобто те, що на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за процедурою та порядком, визначеним законом останній відмовився, що знайшло своє об`єктивне підтвердження в судовому засіданні. З цих же підстав суд не бере до уваги результати подальшого самостійного проходження ОСОБА_1 дослідження ТОВ «Медицина».

За клопотанням сторони захисту, судом було допитано дружину особи ОСОБА_3 , яка пояснила, що її чоловік зателефонував їй та повідомив, що був зупинений співробітниками поліції, наказав їй взяти гроші та приїхати із кумом, для того, щоб тверезому водію передали автомобіль та щоб він розписався в протоколі. Вона приїхала із кумом ОСОБА_2 на місце події, вони забрали автомобіль та поїхали до м.Одеси, де в медичному закладі , в якому раніше працювала мати ОСОБА_1 , останній здав кров.

Також за клопотанням сторони захисту судом було допитано ОСОБА_2 , який пояснив, що йому зателефонувала ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_1 та пояснила, що його затримали поліцейські, попросила зробити фото його водійського посвідчення для того, щоб йому, як тверезому водієві, віддали їх автомобіль. Він прихав на місце, розписався в тому, що йому передали автомобіль ОСОБА_1 , віддали автомобіль, однак потім на ньому поїхав сам ОСОБА_1 .

Разом із тим, суд вважає показання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що не впливають на ступінь доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки останні не були безпосередніми очевидцями події (відмови від проходження медичного огляду/дотримання поліцейськими процедури оформлення матеріалів), а їх свідчення про те, що ОСОБА_1 сів за кермо транспортного засобу після його відсторонення, свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 самі свідомо не дотрималися письмового зобов`язання щодо недопущення останнього до керування.

Таким чином, суд розцінює позицію ОСОБА_1 та його представника як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_4 , видане 18.12.2004р. ВРЕР №9 м., що підтверджено довідкою ТСЦ 5147, суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан