Провадження № 3/638/3437/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м.Харкова Теслікова І.І., при секретарі судового засідання Зубко А.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №035415 від 25 травня 2025 року, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 25.05.2025 о 22-04 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 в ході словесного конфлікту з донькою ОСОБА_2 заподіяла 2 удари в голову, що не заподіяло тілесних ушкоджень, чим вчинила насильство в сім`ї психологічного (фізичного) характеру.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винною себе не визнала, надала пояснення, що 25.05.2025 її донька перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння розпочала з нею конфліктувати, у зв?язку з чим вона викликала поліцію. Коли приїхала поліція донька будучи у стані алкогольного сп?яніння впала, однак вона її не била та не вчиняла відносно доньки домашнє насилля.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 14, 17 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №035415 від 25.05.2025, 25.05.2025 о 22-04 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 в ході словесного конфлікту з донькою ОСОБА_2 заподіяла 2 удари в голову, що не заподіяло тілесних ушкоджень, чим вчинила насильство в сім`ї психологічного (фізичного) характеру.

Водночас, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, та надані на підтвердження цих обставин письмові докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема пояснення ОСОБА_2 з яких убачається, що, 25.05.2025 в них з матір`ю відбулась сварка в ході якої мати нецензурно виражалась; рапорт чергової частини Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області від 25.05.2025, згідно якого ОСОБА_1 о 22-03 год. 25.05.2025 повідомила про домашнє насильство, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки не свідчать про завдання потерпілій тілесних ушкоджень та про можливість завдання внаслідок цього шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. За вказаних обставин вважати, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 підстав не має.

Щодо рапорту поліцейського, суд вважає, що рапорт поліцейського не є беззаперечним доказом, оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Таку ж позицію висловив Верховний Суду від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а, Верховний Суд, зазначив що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відтак, ситуація, яка сталась між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.І. Теслікова