Справа № 133/2207/25
Провадження № 33/801/851/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №362258, 15.06.2025 року о 05-37 год. в с. Махнівка, 244 км дороги АД М-21, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія, у встановленому законодавством порядку, із застосуванням приладу Алкотест 6820 Драгер ARHK, з результатом 0,87 промілле, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,6 грн. При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП наявними у справі доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить зазначену постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив , що суд не врахував ті обставини, що його огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням встановленого порядку, оскільки він є діючим військовослужбовцем і його огляд на стан сп`яніння мав здійснюватися Військовою службою правопорядку ЗСУ у відповідності до положень ст. 266-1 КУпАП, а не співробітниками патрульної поліції. Крім цього калібровка приладу Драгер має проводитись, відповідно до стандартів, кожні 6 місяців, але даний прилад проходив востаннє калібровку 22.11.2024 р., що викликає сумнів у його показаннях.

Крім цього, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що вперше апеляційну скаргу його захисником було подано у строк, передбачений ст. 294 КУпАП, однак помилково адвокатом до ордеру не було долучено витяг з договору про надання правничої допомоги.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Встановлено, що апеляційна скарга на постанову Козятинського міськрайонного суду від 08 липня 2025 року захисника ОСОБА_1 - адвоката Сімчука І. А. постановою Вінницького апеляційного суду від 04 серпня 2025 року була повернута з підстав відсутності клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови.

06 серпня 2025 року, тобто, через два дні після винесення постанови апеляційного суду, ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, усунувши попередні недоліки. Зокрема , подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у які зазначав, що копію оскаржуваної постанови суду від 08 липня 2025 року отримав лише 18 липня 2025 року, що зумовило пропуск 10 ти денного строку подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, відповідно до статті 289 КпАП України, підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення , ЕПР1 №362258, 15.06.2025 року о 05-37 год. в с. Махнівка, дорога АД М-21, 244 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія, у встановленому законодавством порядку, із застосуванням прилад Алкотест 6820 прилад Драгер ARHK, з позитивним результатом 0,87 промілле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП..

Огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проходив на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу Алкотест 6820 прилад Драгер ARHK , на що він добровільно погодився. За результатами огляду, встановлено позитивний результат - 0,87 ‰ (проміле), з яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його вланоручним підписом на роздруквці результатів огляду за допомогою даного технічного засобу . При цьому ОСОБА_1 не наполягав на проведенні повторного огляду в закладі охорони здоров`я.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З матеріалів справи вбачається, що проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, зафіксовано поліцейським відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

Безперервними відеозаписами з місця зупинки транспортного засобу та місця проведення огляду, які велися на нагрудні бодікамери працівників поліції, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду цієї справи, зафіксовано, момент зупинення автомобіля марки марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 працівниками поліції, під час спілкування з яким, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою спеціального технічного засобу Alcotest 6820 Drager, на що він добровільно погодився. За результатами огляду, встановлений позитивний результат, 0,87 ‰ (проміле), з яким ОСОБА_1 погодився, і не наполягав на його достовлення до найближчого закладу охорони здоровся, для проходження повторного огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 при обставинах, встановлених постановою судді місцевого суду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що судом при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної заявника про те, що він є діючим військовослужбовцем, і його огляд на стан сп`яніння мав здійснюватися військовою службою правопорядку ЗСУ у відповідності до положень ст. 266-1 КУпАП ,не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, про те, що під час зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 перебував на військовій службі та виконував обов`язки , пов`язані з проходженням військової служби.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, зокрема, щодо факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду , викладені в оскаржуваній постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Вказані обставини, в сукупності з іншими доказами, підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук