Справа № 732/925/25
Провадження № 3/732/829/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., у присутності секретаря Бондаренко Т. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла після доопрацювання з відділення поліції № 3 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

У С Т А Н О В И Л А:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 3588095 від 11.06.2005 установлено, що 11 червня 20205 року о 20 год 49 хв, у м. Городня по вул. Троїцькій 17, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та медичного огляду ОСОБА_1 відмовився.

Дії ОСОБА_1 при складанні протоколу кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП. В подальшому в ході доопрацювання посадовою особою, яка складала протокол, внесено незастережні виправлення в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Поштове відправлення із судовою повісткою про виклик в судове засідання невручене адресату ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю останнього за вказаною адресою.

Стаття 268 КУпАП передбачає можливість розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

На переконання суду, період часу, що фактично минув між складанням протоколу (11.06.2025) та розглядом справи (22.09.2025), є об`єктивно достатнім для того, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, мала можливість отримати безпосередньо в суді або на вебресурсі «Судова влада України» відомості про розгляд її справи.

Отже, ОСОБА_1 , не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, мав можливість самостійно цікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ, суддя вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши докази у справі, суддя дійшла наступного.

Слід зазначити, що справа про адміністративне правопорушення вже неодноразово поверталася для належного оформлення органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки виправлення були внесені в протокол серії ЕПР1 № 358895 від 11.06.2025 з порушенням п. 7 розд. ІІ цієї Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 № 1376.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.7 розд. ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Виправлення, які допущені під час внесення записів до протоколу, до його підписання особою, стосовно якої його складено, повинні бути чітко посадовою особою виправлені та належним чином застережені (проставлена печатка та підпис посадової особи). Якщо ж такі виправлення заносяться в протокол після підписання його особою, відносно якої його складено, то відповідні виправлення із застереженням вносяться і в копію протоколу, який був виданий особі, відносно якої він складався.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, не лише доказом, а й актом обвинувачення, і до нього висуваються чіткі вимоги. До того ж саме в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин поставленого особі за провину адміністративного правопорушення має проводитись судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, суть якого має бути доведена до відома особі, яка притягується до відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 358895 від 11.06.2025 в графі 18 «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений), копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні, ОСОБА_1 » мається підпис ОСОБА_1 , з чого можна зробити висновок, що він ознайомлений з обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доказів про обізнаність ОСОБА_1 про направлення до суду протоколу про адміністративне правопорушення з кваліфікацією його дій і обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням рапорту поліцейського, матеріали справи не містять.

Натомість, як убачається із матеріалів справи, а саме із рапорту поліцейського СРПП ВП №3 Дениса Мартиненка у протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 серії ЕПР1 № 358895 від 11.06.2025, ним було внесено виправлення в частині кваліфікації інкримінованого правопорушення, а саме із ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, але вказані виправлення не були занесені в копію протоколу, який був виданий особі, стосовно якої він складався, оскільки працівник поліції не може встановити місцезнаходження ОСОБА_1 .

Отже, як слідує із аналізу ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, протокол серії ЕПР1 № 358895 від 11.06.2025 після внесення в ньому виправлень не може прийматися як належний та допустимий доказ.

Суд звертає увагу на те, що зміна кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності рапортом поліцейського не передбачена КУпАП.

Також суд зазначає, що при кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП обов`язковому доведенню підлягає те, що особою, щодо якою порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення, протягом року було вчинене будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на те, що одним з обов`язкових доказів, який повинен бути долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення даної категорії є постанова суду, яка набрала законної сили, про притягнення протягом року особи до адміністративної відповідальності за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, посадовою особою Городнянського ВП №3 до матеріалів протоколу стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП долучено копію постанови Сновського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2025 року (справа № 749/606/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не містить дати набрання законної сили. В подальшому, було додано вказану постанову із зазначення дати набрання законної сили 08.07.2025, що унеможливлює вирішення питання щодо повторності скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 протягом року.

Інших джерел доказів, зокрема на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, які б відповідали вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано.

З огляду на викладене, суд констатує відсутність об`єктивної сторони правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що свідчить про помилковість кваліфікації посадовою особою, якою було порушено провадження у даній справі про адміністративне правопорушення дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи зазначені вище докази, суддя доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Враховуючи визначальну роль протоколу як доказу підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням наявних порушень, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП та прийняти рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в тому числі шляхом надання оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, а відтак провадження у справі підлягає закриттю, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за 2 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Городнянський районний суд Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. О. Бойко