Справа № 677/1659/25
Провадження № 3/677/733/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Шовкун В.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 4 Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області стосовно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній,за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2025 року о 20 год. 21 хв. в м. Красилів по вул. Грушевського, 140, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керувати транспортним засобом, притягався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП Серії ЕНА № 3659475 від 14.12.2024 року, чим вчинив правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчить поштове повідомлення про направлення судової повістки за місцем проживання ОСОБА_1 . Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, присутність особи яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022. Крім того, суд зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 05.07.2025 року складався в присутності ОСОБА_1 .

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадження у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними і розцінює їх неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу за його відсутності.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки його вина, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 332420 від 05.07.2025 року; копією постанови Серії ЕНА № 3659475 від 14.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.1. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування таким транспортним засобом; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, збереженим на DVD-R диску.

Вказані докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у суду відсутні.

Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені докази, або вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання у матеріалах справи відсутні, та не надані суду під час розгляду справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

За таких підстав, враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який не працює, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, визнання вини, доходжу висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі передбаченому санкцією цієї статті, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 5 ст. 126, 34, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: В.О. Шовкун