Справа № 489/4981/25
Провадження № 3/489/1471/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 вересня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Валігурський Г.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , особи з інвалідністю ІІ групи, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 11.06.2025, близько 00:20 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з перевагою сили вчинила сварку відносно матері ОСОБА_2 , в ході якої ображала, принижувала, залякувала та погрожувала фізичною розправою, тим самим спричинила емоційну невпевненість та завдала шкоди її психічному здоров`ю, таким чином вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як домашнє насильство, тобто умисне вчинення діянь (дій) психологічного характеру (образи), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.08.2025 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, суд пояснила, що проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , дочкою та співмешканцем ОСОБА_3 у будинку адресою: АДРЕСА_1 . 11.06.2025 вона із співмешканцем повернулась з відрядження близько 22:00. Перебували у своїй окремій кімнаті. Через деякий час, вийшовши з кімнати зустрілась з матір`ю, яка почала виражатись в її адресу нецензурною лайкою. У зв`язку з чим вона повернулась до кімнати. В подальшому мати викликала працівників поліції, які за заявою останньої складали протокол про адміністративне правопорушення. Зазначила, що жодних протиправних дій відносно матері не вчиняла. Також пояснила, що будинок придбав її колишній співмешканець за їх спільні кошти. Проте право власності на будинок зареєстрували на матір. Разом з матір`ю проживають близько п`яти років. Конфлікти з матір`ю почались близько двох років назад. Після обставин що відбулись 11.06.2025 вони з співмешканцем змінили місце проживання та разом з матір`ю вже не приживають.

В судові засідання 14.08.2025 та 24.09.2025 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не прибула, поважних причин, які б об`єктивно унеможливлювали її явку до суду, не повідомила.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 01.09.2025 подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Заяви про відкладення розгляду справи з повідомленням поважних причин неявки не подавала.

Законодавством (КУпАП) встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов?язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, суддею не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду 24.09.2025 для розгляду справи, а тому вважаю за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративне правопорушення за відсутності останньої, з урахуванням її пояснень наданих у судовому засіданні 06.08.2025.

Під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом дочкою вони проживають близько двох років. Також у будинку проживає онука ОСОБА_4 та співмешканець дочки ОСОБА_3 . Також зазначила, що онука повністю перебуває на її утриманні. Через несплату комунальних платежів дочкою, блокуються банківські картки потерпілої. Через це останні два роки між ними виникають конфлікти. 11.06.2025 вона повернулась з роботи близько 20:00. Ії дочка разом з співмешканцем перебували на вулиці де вживали алкогольні напої. Побачивши її дочка почала ображати її нецензурними словами. Пізніше вона перебувала у своїй кімнаті, дивилась телевізор. До кімнати зайшла дочка, вимкнула телевізор, також ображала, вимагала залишити житло, вказуючи, що будинок їй не належить. Між ними почалась сварка, потерпіла почала виштовхувати ОСОБА_1 з кімнати. Почувши сварку прибіг співмешканець дочки та наніс їй тілесні ушкодження. Після цього потерпіла викликала поліцію. Після приїзду працівників поліції вони склали якісь матеріали, зокрема й заборонний припис відносно ОСОБА_3 та зобов`язали його покинути будинок. Проте, після того як працівники поліції поїхали, дочка знов впустила ОСОБА_3 у будинок та продовжила сварку з нею. У зв`язку з цим вона повторено викликала працівників поліції, які після приїзду склали також заборонний припис відносно дочки та зобов`язали її разом з співмешканцем залишити будинок. З тих пір вони проживають окремо. Зазначила, що після цього скандалу перебувала в пригніченому стані. Бажає щоб ця справа швидше закінчилась, оскільки хоче забути все що тоді відбулось.

Підтвердила ті обставини, що будинок придбаний колишнім співмешканцем дочки. Проте зазначила, що частина коштів на придбання цього будинку належала їй та була отримана від продажу власної квартири.

Свідок ОСОБА_4 надала пояснення згідно яких вона є дочкою ОСОБА_1 . Потерпіла ОСОБА_2 є її бабусею. До середини червня 2025 року вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить бабусі. Також з ними проживав співмешканець мами ОСОБА_3 . Останні два роки між мамою, її співмешканцем, коли вони були у стані алкогольного сп`яніння, та бабусею виникали дрібні побутові конфлікти з приводу оплати комунальних послуг. Конфлікти виникали через відмову матері та її співмешканця платити за комунальні послуги, у зв`язку з чим через борги у бабусі блокувались банківські карти. Приблизно на початку весни 2025 року мати та ОСОБА_3 почали агресивніше конфліктувати з бабусею, одражаючи її нецензурною лайкою. Приблизно у березні вчинили конфлікт, під час якого ображали бабусю нецензурними словами, погрожували. У зв`язку з цим бабся викликала поліцію. Приблизно в середині червня поточного року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , також перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у кімнаті бабусі вчинили з нею конфлікт ображаючи її нецензурними словами. Крім того, ОСОБА_3 застосував фізичне насилля до бабусі, у зв`язку з чим остання викликала поліцію. Працівники поліції застосували до ОСОБА_3 заборонний припис та зобов`язала його залишити квартиру. Після того, як працівники поліції поїхали, ОСОБА_1 допомогла ОСОБА_3 повернутись у квартиру де вони зачинились із середини, а свідок з бабусею змушені були залишитись на вулиці. У зв`язку з цим вони повторно викликали поліцію. Після приїзду поліцейських вдруге, мати в їх присутності ображала бабусю нецензурними словами, погрожувала, що не дасть можливості проживати у цій квартирі. Поліцейські намагались заспокоїти ОСОБА_1 , проте вона продовжувала образи, у зв`язку з чим до неї також застосували заборонний припис. Після цього мати почала штовхати бабусю. Поліцейські змусили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити квартиру. Після цих подій вона з матір`ю не спілкується, мати проживає у іншій квартирі, бачаться тільки коли матір приїздить забирати свої речі і тільки у присутності працівників поліції.

Крім показань потерпілої та свідка, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджена наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №720236 від 11.06.2025, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, а саме: місце дата та час вчинення, спосіб (образи, приниження, залякування та погрози фізичною розправою), наслідки (емоційна невпевненість, шкода психічному здоров`ю);

- заявою ОСОБА_2 до поліції від 11.06.2025, у якій вона зазначила, що 11.06.2025, близько 00:20 год., за адресою: АДРЕСА_1 її донька ОСОБА_1 ображала її, принижувала, залякувала та погрожувала фізичною розправою;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 11.06.2025, у яких вона вказала, що 11.06.2025, перебуваючи за місцем мешкання її донька ОСОБА_1 , ображала її, принижувала, залякувала та погрожувала фізичною розправою, чим довела потерпілу до стану тривоги, безпорадності, смутку та завдала шкоду її психічному здоров`ю;

- терміновим заборонним приписом стосовно ОСОБА_1 серія АА №608752 від 11.06.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вчиненням домашнього насильства встановлено зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою, в період з 02:48 год. 11.06.2025 до 02:48 год. 16.06.2025.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», далі - Закон).

У п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону наведено визначення психологічного насильства - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, оскільки останні вказують на наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заперечення ОСОБА_1 вчинення відносно потерпілої будь-яких дій, які можуть кваліфікуватися як вчинення домашнього насильства, спростовуються показаннями потерпілої та свідка, наданими під час розгляду справи, і які узгоджуються з документами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення та обставинами наведеними у вказаному протоколі.

Так з пояснень потерпілої та свідка слідує встановлено, що ОСОБА_1 словесно ображала, погрожувала, принижувала ОСОБА_2 що, спричинило емоційну невпевненість та завдало шкоди психічному здоров`ю особи.

Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її вік, стан здоров`я, ступінь її вини, вчинення адміністративного правопорушення вперше, відсутність обставин, які виключають адміністративну відповідальність, визначених ст.ст. 38, 247 КУпАП, враховуючи правила, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, приходжу до висновку про наявність визначених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальних межах визначених санкцією статті.

Крім того, відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

За змістом п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству віднесено й направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно ч. 6 ст. 28 Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи середній рівень небезпеки відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відсутність даних про критичне сприйняття правопорушником своєї поведінки, суд вважає за необхідне направити ОСОБА_1 для проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 місяці.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , 1977 р.н., є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у м. Миколаїв /Інгульський р-н/ 21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100, рахунок отримувача: UА0014482).

Роз`яснити, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Направити ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 (три) місяці.

Попередити ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом. Притягнення кривдника до відповідальності за непроходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Копію постанови у триденний строк з дня набрання нею законної сили направити до Миколаївської міської ради для забезпечення виконання програми для кривдників.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Суддя Г.Ю. Валігурський