Номер провадження: 33/813/1725/25
Головуючий у першій інстанції Ляшко О. П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Черевиченко Неллі Анатоліївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Богачевського Анатолія Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу адвоката Черевиченко Неллі Анатоліївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2025 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Черевиченко Н.А., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Черевиченко Н.А., посилається на те, що водій автомобіля «Toyota» допустив порушення правил маневру (наприклад, виїзд за межі своєї смуги при наявності суцільної лінії або без переконання в безпеці) що може вважатися причиною ДТП, та повинно фіксуватися в матеріалах поліції і розглядатися судами. Якщо водій виїхав за межі своєї смуги при маневрі і допустив зіткнення, це вважається порушенням ПДР, що впливає на визначення винуватості.

Крім того, суд не врахував свідчення свідка по даній справі ОСОБА_2 , який бачив як водій Peugeot 301 повертав, зупинився на перехресті виїжджаючи на Генуезьку, подивився аби впевнитися, що немає транспортного засобу почав маневр, при закінченні маневру відбувся удар на зустрічній смузі для автомобіля «Toyota».

Також суд не належним чином дослідив відеодокази з КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеса (Центр «007»).

Суд не витребував відеодокази, які зазначені були в протоколі а саме відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які не були долучені до матеріалів справи.

Суд відмовив в задоволенні клопотання захисника Богачевського А.М. про призначення судової автотехнічної експертизи, яка могла встановити про порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Toyota Venza».

Суд належним чином не дослідив схему ДТП, яка була складена з порушеннями.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Черевиченко Н.А. дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №323462 від 08 травня 2025 року, 07.05.2025 року о 23 год. 01 хв. у м. Одеса на перехресті вул. Генуезька вул. Сонячна, водій автомобіля «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталось зіткнення з автомобілем «Toyota Venza» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 16.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №323462 від 08 травня 2025 року;

- схемою місця ДТП від 07 травня 2025 року;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 07 травня 2025 року та водія ОСОБА_3 ;

- відеозаписом з камер зовнішнього спостереження.

Так, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що водій ОСОБА_1 порушив пункт 16.3 ПДР України, в наслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження кузову з матеріальними збитками що зазначено в протоколі і є складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката Черевиченко Н.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що схема ДТП була складена з порушеннями, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки схему місця ДТП підписано Богачевським А.М. без будь-яких заперечень та зауважень, що розцінюється судом, як погодження ОСОБА_1 з фіксацією обставин, що відбулися на місці події та відсутність заперечень щодо відображених на ній даних.

Доводи апеляційної скарги адвоката Черевиченко Н.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про те, що водій автомобіля «Toyota» допустив порушення правил маневру та швидкісного режиму, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки є власним тлумаченням апелянта обстановки, яка склалася, яка суперечить матеріалам справи відповідно до яких, водій ОСОБА_1 здійснюючи маневр повороту ліворуч з другорядної дороги на головну, не впевнився в тому, що цей маневр буде безпечним як для нього, так і для інших учасників дорожнього руху, помилково розраховуючи на наявність у нього умов для вчинення маневру, та не пропустив автомобіль «Toyota Venza», який рухався по головній дорозі.

В судовому засіданні апеляційного суду було повторно досліджено відеозаписи з камер зовнішнього спостереження КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеса (Центр «007»).

З досліджених судом відеозаписів вбачається, що транспортний засіб «Peugeot» (білого кольору), рухається по вул. Сонячна в напрямку перехрестя з вул. Генуезькій, не зупиняючись здійснює проїзд першої смуги, потім другої і зупиняється у зв`язку з рухом транспортного засобу «Toyota» в другій полосі, яка по направленню їде в праву частину «Peugeot». Транспортний засіб «Toyota» з метою уникнення удару приймає ліворуч, виїжджаючи на зустрічну смугу, однак все одно відбувається зіткнення з автомобілем «Peugeot». В подальшому транспортний засіб «Toyota» продовжує свій рух після удару, виїхавши на бордюр і на трамвайні колії.

Отже, з досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.3 Правил дорожнього руху України відповідно, до яких у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів, та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Venza» д.н.з. НОМЕР_2 . не надавши переваги в русі транспортному засобу, який рухався по перехрещуваній дорозі.

Доводи апеляційної скарги адвоката Черевиченко Н.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про те, що суд відмовив в задоволенні клопотання захисника Богачевського А.М. про призначення судової автотехнічної експертизи, яка могла встановити про порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Toyota Venza», апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи. Проте, у даній справі, зібрані докази надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін, схемою ДТП, фото з місця ДТП та відеозаписом. Тому, враховуючи, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, апеляційний суд не вбачає процесуального порушення суду першої інстанції у залишенні без задоволення клопотання про проведення автотехнічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги адвоката Черевиченко Н.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про те, що суд не витребував відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які не були долучені до матеріалів справи, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки адвокат Ковальчук О.О., захисник Богачевського А.М. 18 червня 2025 року в судовому засіданні районного суду звернувся з усним клопотанням про витребування відеозапису події з бодікамер поліцейських, яке судом було задоволено. Департаментом патрульної поліції в Одеській області 30 червня 2025 року надано відповідь, що даний відеозапис було знищено після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб згідно Наказу МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Черевиченко Неллі Анатоліївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева