Справа № 953/1412/25
Провадження № 3/953/724/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М. Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції у Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

25.01.2025 року о 19:30 год. та 26.01.2025 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків, визначених у ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності дитини розпивала алкогольні напої та вчиняла конфлікти зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 .

На розгляд Київського районного суду м. Харкова надійшли два адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП кожний за епізодами від 25.01.2025 року (протокол серії ВАВ № 032786 від 07.02.2025 року, справа № 953/1412/25, н/п № 3/953/724/25) та від 26.01.2025 року (протокол серії ВАВ № 032787 від 07.02.2025 року, справа № 953/1414/25, н/п № 3/953/725/25).

Київський районний суд м. Харкова постановою від 04.03.2025 року об`єднав зазначені справи в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 953/1412/25 (н/п № 3/953/724/25).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд керується такими нормами процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнала свою винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень за наведених у протоколах обставин і дала такі пояснення. За зазначеною вище адресою вона проживає разом із малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З батьком дитини ОСОБА_4 вони розлучилися, коли доньці був один рік. Стосунки із колишнім чоловіком неприязні, ОСОБА_4 раніше погрожував їй та обмовляє ОСОБА_1 у своїх зверненнях до правоохоронних органів. Вона самостійно утримує дитину, робить усе можливе, щоб створити доньці необхідні умови для комфортного життя і повноцінного розвитку. Ввечері 25.01.2025 року та 26.01.2025 року вона дійсно разом із товаришем вживала спиртні напої на лавці біля воріт власного домоволодіння у присутності дитини, і сестра, побачивши це, викликала поліцію. За такі вчинки їй дуже соромно, щиро кається. Водночас твердження колишнього чоловіка у поясненнях працівникам поліції про те, що її співмешканець ОСОБА_3 неодноразово бив доньку, а ОСОБА_1 не дбає про дитину, і у зв`язку з цим її мати змушена була забрати онуку у м. Полтаву, не відповідають дійсності. Зокрема, ОСОБА_3 ніколи не бив ОСОБА_2 , і станом на зараз ОСОБА_1 розірвала з ним стосунки у зв`язку із зловживанням колишнім співмешканцем алкоголем. У м. Полтаві дитина разом з бабусею гостювала у родичів, і це не свідчить про нехтування матір`ю батьківськими обов`язками.

Подібні за змістом показання ОСОБА_1 дала працівникам поліції під час документування адміністративного матеріалу. Зокрема, у цих поясненнях правопорушниця повідомляла, що ввечері 25 і 26 січня 2025 року вона біля свого домоволодіння вживала алкогольні напої разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 , потім сварилася з ним, і дитина все це бачила. Зазначала, що провину у вчиненні проступку повністю визнає і зобов`язується у подальшому в присутності доньки таких дій не вчиняти.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що добровільно давала працівникам поліції достовірні пояснення, які з її слів були записані вірно, і вона засвідчила це своїм підписом, попередньо ознайомившись зі змістом відповідного документа.

Пояснення ОСОБА_1 під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та судового розгляду узгоджуються щодо обставин, які мають істотне правове значення для юридичної оцінки дій правопорушниці факту і конкретного способу скоєння діяння, поставленого їй за провину.

Обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованих їй проступків задокументовано у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 032787 від 07.02.2025 року, ВАВ № 032786 від 07.02.2025 року, які вона підписала без жодних зауважень і заперечень, і зазначила про згоду зі змістом зазначених документів.

Те, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Окрім наведеного, у судовому засіданні досліджено заяву ОСОБА_4 до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області. У цій заяві він просив правоохоронні органи вжити заходів щодо колишньої дружини ОСОБА_1 , котра не виконує батьківських обов`язків щодо їх спільної дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час документування адміністративного матеріалу ОСОБА_4 надав працівникам поліції такі пояснення. У 2018-2019 рр він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Наприкінці 2019 року шлюб розірвано через численні непорозуміння, конфлікти, які не знаходили конструктивного вирішення. Стосунки з колишньою дружиною напружені. ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, не дбає про дитину, а її співмешканець неодноразово бив доньку паском. Про це йому відомо зі слів колишньої тещі. У зв`язку з нехтуванням ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками теща ОСОБА_5 забрала онуку у м. Полтава.

Оцінюючи письмові пояснення ОСОБА_4 у контексті вирішення питань, які належать до предмету доказування у цій справі, суд виходить із такого.

Як унормовано у ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП, органу, посадовій особі, уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення, надсилається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення з посиланням на нормативний акт, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Суд, як і інші органи (посадові особи), згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, предметом розгляду суду є протокол про адміністративне правопорушення, у якому окреслюються межі судового розгляду. Керуючись вимогами ст. 280 КУпАП, суд вирішує у справі питання, чи вчинила дана особа лише те адміністративне правопорушення, що зазначене у протоколі, за викладених у цьому документі обставин і чи правильною є юридична кваліфікація діяння.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, враховуючи процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності і зміст адміністративних стягнень, які можуть бути досить обтяжливими для людини і становити істотне втручання у її конвенційні права, норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними і підпадають під гарантії справедливого судового розгляду, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (зокрема, рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п. п. 21-22).

За своїм змістом протокол про адміністративне правопорушення подібний до обвинувального акта у кримінальному провадженні як документа, в якому викладається офіційне твердження уповноваженого органу держави про вчинення особою правопорушення з зазначенням фактичних обставин його скоєння, юридичного формулювання обвинувачення і правової кваліфікації діяння. З огляду на викладене вище суд вважає за можливе застосувати у справі про адміністративне правопорушення за аналогією правила статті 337 Кримінального процесуального кодексу України щодо меж судового розгляду розгляду справи лише стосовно особи, якій пред`явлено звинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення.

Виходячи з наведеного суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не вправі вирішувати питання про винуватість чи невинуватість у скоєнні проступку іншої особи, стосовно якої протокол про адміністративне правопорушення не складався або не розглядається у межах даного провадження, а також про наявність чи відсутність у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознак іншого правопорушення, яке не ставиться їй за провину згідно із протоколом. Вчинення таких дій означало б виконання судом невластивої йому функції і перебирання на себе процесуальної компетенції сторони обвинувачення (органу, уповноваженого складати протокол про адміністративне правопорушення), що є несумісним з установленими у ст. 6 Конвенції гарантіями справедливого судового розгляду.

У зазначеній справі ОСОБА_1 не ставиться за провину систематичне нехтування своїми батьківськими обов`язками, а також вчинення будь-яких дій, які могли би бути причинами чи створити умови для застосування щодо дитини домашнього насильства. Отже, розглядаючи справу у межах протоколів про адміністративні правопорушення, суд не має процесуальних повноважень вирішувати питання про доведеність чи недоведеність зазначених вище обставин, які виходять за межі предмету доказування у даному провадженні.

Крім цього, згідно з поясненнями як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_4 стосунки між ними напружені, неприязні, що ставить під сумнів об`єктивність пояснень свідка. Адже тривалий конфлікт може як викликати у ОСОБА_4 мотив обмови колишньої дружини, так і накладати відбиток на особисте сприйняття й оцінку ним поведінки ОСОБА_1 . Ба більше, сам свідок повідомляв, що він особисто не був очевидцем побиття дитини співмешканцем ОСОБА_1 , а довідався про це з чужих слів від колишньої тещі.

У сукупності з наведеним вище суд враховує і те, що працівники поліції опитували ОСОБА_4 без попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві пояснення.

З огляду на викладене суд критично оцінює і не бере до уваги як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні проступків пояснення свідка ОСОБА_4 щодо систематичного ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків, а також застосування співмешканцем правопорушниці домашнього насильства щодо дитини.

Водночас зібраними у справі і дослідженими у судовому засіданні доказами достеменно підтверджено факти вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв та вчинення конфліктів у присутності малолітньої доньки.

Даючи зазначеним обставинам юридичну оцінку, суд застосовує такі норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Батьки, як передбачено частиною 2 ст. 150 Сімейного кодексу України і частиною 1 ст. 12 наведеного вище Закону , зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці і несуть за це відповідальність.

Зазначена вище поведінка ОСОБА_1 демонструє невиконання нею своїх обов`язків дбати про психологічне здоров`я дитини, створювати умови для її духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку.

Виходячи з наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_1 , що полягали в ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків, за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує характер, конкретні обставини вчинених проступків, дані про особу правопорушниці, котра до адміністративної відповідальності притягується вперше, не працевлаштована, має середню освіту, самостійно виховує малолітню дитину.

Як обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП враховує повне визнання правопорушницею своєї провини і щире каяття.

За загальним правилом, установленим у п. 6 ст. 35 КУпАП, вчинення правопорушення у стані сп`яніння є обставиною, що обтяжує адміністративну відповідальність. Водночас орган (посадова особа), що вирішує питання про накладення адміністративного стягнення, залежно від характеру правопорушення вправі не визнати відповідну обставину обтяжуючою.

Отже, враховувати чи не враховувати скоєння проступку у нетверезому стані як обставину, що обтяжує адміністративну відповідальність, належить до дискреційних повноважень суду.

У зазначеній справі вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв і відповідно, перебування у стані сп`яніння у присутності малолітньої дитини становило конкретний спосіб ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Тобто вчинення зазначених дій охоплюється об`єктивною стороною інкримінованого їй правопорушення. За таких обставин нетверезий стан ОСОБА_1 не може повторно враховуватися ще і як обставина, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших таких обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, у справі не встановлено.

Беручи до уваги притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вперше, самостійне виховання й утримання нею малолітньої дитини, повне визнання провини у проступку, щире каяття й відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суд вважає за можливе застосувати щодо неї у межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП альтернативне більш м`яке стягнення у виді попередження.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд одночасно з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення зобов`язує її сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, 184, 282-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос