Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Стверджує, що начальник прикордонної застави повідомив його, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 202 КУпАП, а не за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП він не підписував, пояснень до нього він не надавав. З приводу підробки його підпису працівниками прикордонної служби він звернувся до ТУ ДБР України у Хмельницькій області.

Вважає, що його необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №561/912/25 Суддя в суді І інстанції Світличний Р.В.

Провадження № 33/4815/745/25 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №049662 від 21 червня 2025 року вбачається, що 21 червня 2025 року о 11:30 год., ОСОБА_1 на території Локницької громади, на відстані 4 км від лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, групою осіб вчинив спробу незаконно перетнути державний кордон України з республікою білорусь поза встановленим пунктом пропуску.

ОСОБА_1 інкримінується порушення ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення (ч. 2 ст. 204-1 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП, полягає, зокрема, у перетинанні групою осіб або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про державний кордон України», пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно ст.12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан, який діє по даний час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022, в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон, які діяли на час складання відносно ОСОБА_1 протоколу.

Разом з цим, наявних у матеріалах справи доказів недостатньо для обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Так, вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції врахував протокол про адміністративне правопорушення серії ЧПЦ №049662 від 21.06.2025 року, рапорт начальника другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) старшого лейтенанта ОСОБА_2 , довідку щодо проведення первинного опитування, заяву ОСОБА_1 від 21.06.2025 року про визнання вини та розгляд справи за його відсутності.

Однак на переконання апеляційного суду, вищевказані матеріали самі по собі не можуть бути достатніми доказами для висновку про винуватість особи, якщо обставини правопорушення не підтверджені іншими доказами.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечив факт підписання ним будь-яких документів та наголосив, що в його присутності адміністративні матеріали не складалися, а працівники прикордонної служби його повідомили, що відносно нього буде складений протокол за ч. 1 ст. 202 КУпАП. Повідомив, що з приводу підробки його підпису працівниками прикордонної служби він звернувся до ТУ ДБР України у Хмельницькій області.

Рапорт начальника другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) старшого лейтенанта ОСОБА_2 не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення ( постанова ВС від 20 травня 2020 року, справа №524/5741/16-а).

Додатки, які вказані у довідці щодо проведення первинного опитування, зокрема, фото документів затриманих осіб та їх плавзасобів, у матеріалах справи відсутні.

Відсутній у матеріалах справи й протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення документів, що могло б підтвердити чи спростувати обставини перебування групи осіб, серед яких був ОСОБА_1 , на риболовлі, що ним повідомлялося під час первинного опитування.

Таким чином, у ході апеляційного провадження справи не було встановлено документально підтвердженого факту, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути кордон України.

Сам факт перебування ОСОБА_1 у прикордонній зоні та прямування в сторону кордону України з іншою країною безумовно не свідчить про намір особи незаконно його перетнути.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, недоведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише на припущеннях, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.