Номер провадження 3/523/3855/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2025 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 поліцейським Тишевич О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 461850, згідно якого ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство психологічного характеру протягом квітня, травня та липня 2025 року за місцем мешкання: АДРЕСА_1 відносно свого сина малолітнього ОСОБА_2 , 2013 року народження, а також вчинила домашнє насильство фізичного характеру 24.04.2025 вдарила, 28.05.2025 вдарила кулаком по голові, постійно кричить.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнала, пояснила, що не застосовувала до дитини будь-якого насильства, могла лише підвищувати голос з метою виховання. До поліції із заявами про те, що нібито вона знущається з дитини, звернувся її колишній чоловік, він вже забрав дитину, тому налаштовує дитину проти неї, маніпулює. Судом їй роз`яснено права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" один із превентивних заходів що може застосовувати працівник поліції - це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.1,2 ст.40 цього Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно зі положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеореєстратор може бути встановлений у середині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол ВАД № 461850 про те, що вона вчиняла домашнє насильство психологічного характеру протягом квітня, травня та липня 2025 року, за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , відносно свого сина малолітнього ОСОБА_2 , 2013 року народження, а також вчинила домашнє насильство фізичного характеру 24.04.2025 вдарила, 28.05.2025 вдарила кулаком по голові, постійно кричить.

Разом із тим, суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У даному випадку, у протоколі не зазначено свідків події, які б могли підтвердити чи спростувати протиправні дії ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , саме у квітні, травні та липні 2025 року, та 24.04.2025, 28.05.2025.

Також до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б вказували на ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2КУпАП у квітні, травні та липні 2025 року, а також 24.04.2025 та 28.05.2025.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 (батько дитини) звернувся із заявою про вчинення його колишньою дружиною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, матеріали справи містять: пояснення ОСОБА_3 (батько дитини, його пояснення містять загальний характер, не містять конкретних дат вчинення правопорушення, також він не був безпосереднім свідком подій), пояснення ОСОБА_2 (потерпілий, пояснення мають загальний характер, не містять конкретних дат), пояснення ОСОБА_1 (категорично не визнає вчинення адміністративного правопорушення), пояснення ОСОБА_4 (старший син, в своїх поясненнях повідомляє що мати ніколи не вчиняла стосовно брата фізичного та психологічного насилля).

Проаналізувавши наведені письмові пояснення, суд констатує, що вони суперечливі, не містять обставин вчинення домашнього насильства в конкретні дати у квітні, травні, липні 20205 року психологічного характеру, та 24.04.2025, 28.05.2025 фізичного характеру. Також, ними підтверджується наявність між членами сім`ї конфлікту.

Висновок психолога від 11.06.2025 №43 за результатами участі дитини ОСОБА_2 в опитуванні, містить висновки психологічного стану дитини, однак не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП в конкретні дати.

Таким чином, при складанні уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не було здобуто належних та допустимих доказів вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, стосовно малолітньоьго сина ОСОБА_5 , у квітні, травні, липні 2025 року психологічного характеру, та 24.04.2025, 28.05.2025 фізичного характеру. Звинувачення ґрунтуються на припущеннях.

Ці обставини породжують в судді сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу правопорушення.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, а матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів факту події цього правопорушення та винуватості ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що є недоведеним склад адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.О. Далеко