Номер провадження: 33/813/1444/25
Номер справи місцевого суду: 521/4184/25
Головуючий у першій інстанції Ганошенко С. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., адвоката Сопільняк В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Хаджибейського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 08.03.2025 року о 22 год. 12 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Одесі, по вул. Максима Чайки, 12 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Алкотестер 7510 Драгер ARLM 0426, результат огляду позитивний 1,36‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Хаджибейського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)з відеозапису не вбачається жодного кадру, з якого можливо було б встановити, що автомобілем MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 ;

2)з відеозаписів вбачається, що інша особа повідомила, що вона перебувала за кермом, проте ані працівники поліції, які складали протокол, ані суд першої інстанції не звернули уваги на суттєві протиріччя, які не були усунуті;

3)оскільки в матеріалах відсутній безперервний відеозапис фіксування факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу та факту зупинки даного транспортного засобу працівниками поліції, то вину останнього не доведено поза розумним сумнівом;

4)доданий до протоколу чек драгер не може бути належним доказом у справі, оскільки місце проведення огляду, яке зазначено в ньому не співпадає із зазначеним місцем складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Сопільняк В.Ю., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266237 року з якого вбачається, що 08.03.2025 року о 22:12 год. в м. Одеса по вул. М. Чайки, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу Alkotest Drager 7510, результат якого показав 1,30‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія відсторонено від керування;

-довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, згідно якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав 01.07.2020 року;

-довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

-роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2025 року о 22:27 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager 7510. Результат тесту 1,30‰. ОСОБА_1 даний результат підписав;

-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Огляд проводився за допомогою приладу Alkotest Drager 7510. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,30 ‰;

-роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом, з якої вбачається, що транспортний засіб MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було передано ОСОБА_2 ;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 08.03.2025 року було запропоновано проїхати до медичного закладу КНП «ООМЦПЗ» ООР, у зв`язку із тим, що було проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Alkotest Drager 7510, результат якого становив 1,30‰;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 08.03.2025 року о 22:12 год. працівники поліції їхали за транспортним засобом MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався попереду, потім даний транспортний засіб повернув вліво та припаркувався, до нього під`їхали працівники поліції. За кермом транспортного засобу сидів водій ОСОБА_1 , поруч сиділа його пасажир його дружина. Працівники поліції підійшли до транспортного засобу, представились та попросили водія вийти із транспортного засобу. ОСОБА_1 вийшов. Працівники поліції сказали, що з автомобіля відчутний запах алкоголю, та спитали чи вживав водій алкогольні напої. ОСОБА_1 відповів що не вживав. Також повідомив, що він їздив за дружиною, яка повідомила працівникам поліції, що саме вона вживала алкогольні напої, оскільки свято та, що її забирав із свята чоловік. Працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 сказав, що він згоден пройти огляд. Працівники поліції сказали, що треба буде зачекати хвилин десять, поки привезуть прилад Драгер. Коли привезли драгер працівники поліції зробили перевірку чистоти приладу. Потім ОСОБА_1 продув Драгер, результат якого показав 1,30‰. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції повідомили, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, а також ознайомлено із змістом протоколу. ОСОБА_1 протокол було підписано. Крім того, працівники поліції питали у ОСОБА_1 навіщо він сів за кермо, коли міг скористатися послугами таксі, на що останній відповів, що його жінка хотіла, щоб саме він за нею заїхав.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що з відеозапису не вбачається жодного кадру, з якого можливо було б встановити, що автомобілем MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу з огляду на те, що з відеозапису вбачається, що працівники поліції їхали саме за транспортним засобом MAZDA 3, є фіксація того, коли даний транспортний засіб повернув вліво та зупинився, коли підійшли працівники поліції за кермом перебував саме ОСОБА_1 . Крім того, під час бесіди із працівниками поліції він не заперечував даного факту, а навпаки повідомив працівникам поліції, що їздив забирати свою дружину зі свята. Даний факт під відеозапис кілька разів і підтвердила дружина ОСОБА_1 . У результаті того, що у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Результат показав 1,30‰. Результат проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був підписаний, зауважень щодо результату від ОСОБА_1 не надходило.

Результат огляду ОСОБА_1 перевищив допустиму норму вмісту алкоголю, передбаченому чинним законодавством, тому відносно нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо посилань апеляційної скарги про те, що з відеозаписів вбачається, що інша особа повідомила, що вона перебувала за кермом, проте ані працівники поліції, які складали протокол, ані суд першої інстанції не звернули уваги на суттєві протиріччя, які не були усунуті, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.

Пасажир, який перебував у транспортному засобі, була дружина ОСОБА_1 , яка сама під відеозапис кілька разів говорила про те, що святкувала із друзями, де вживала алкогольні напої. Саме вона зателефонувала ОСОБА_1 та просила його забрати її. Те, що в процесі бесіди вона сказала, так я була за кермом, не заслуговують на увагу з огляду на те, що за кермом перебував ОСОБА_1 , коли працівники підійшли до транспортного засобу. Крім того, він не заперечував факту керування транспортним засобом. Факт того, що його дружина в ході бесіди повідомила, що она перебувала за кермом, було лише обмовкою.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266237 від 08.03.2025 року, довідкою про отримання посвідчення водія НОМЕР_2 ; довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.03.2025 року, з показниками якого ОСОБА_1 був ознайомлений, про що проставлений його підпис; роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом від 08.03.2025 року; направленням на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до КНП «ООМЦПЗ» ООР від 08.03.2025 року о 22 год. 15 хв., на ім`я ОСОБА_1 ; відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд, а тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те що оскільки в матеріалах відсутній безперервний відеозапис фіксування факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу та факту зупинки даного транспортного засобу працівниками поліції, то вину останнього не доведено поза розумним сумнівом, не несе в собі правового підґрунтя і ґрунтується лише на особистих переконаннях.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 08.03. 2023 року було зупинено працівниками поліції. Коли працівник поліції підійшов до транспортного засобу, саме ОСОБА_1 перебував за кермом. Крім того, у працівника поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки із транспортного засобу відчувався запах алкоголю, тому, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 1,30 ‰.

Отже саме з підстав того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нетверезому стані і було складено працівниками поліції адміністративні протоколи.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань апеляційної скарги, про те, що доданий до протоколу чек драгер не може бути належним доказом у справі, оскільки місце проведення огляду, яке зазначено в ньому не співпадає із зазначеним місцем складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266237 від 08.03.2025 року, вбачається, що подія відбувалася по вул. Максима Чайки, 12. Із роздруківки тесту Драгеру, вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, а саме по вул. Строганова, 12. Однак, вул. Максима Чайки, це колишня назва вул. Строганова, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає, підстав вважати, що зазначений чек-драгер є неналежним доказом у справі.

Отже, об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується актом зібраними доказами у справі, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Хаджибейського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хаджибейського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова