П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №694238 від 14.08.2025 вбачається, що гр. ОСОБА_1 01.08.2025 о 21 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 вчинив сварку із дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вчинив з нею штовханину, а також вигнав з будинку у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинивши психологічне та економічне насильство.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, подав клопотання про відкладення, вказуючи про необхідність залучення адвоката. Разом із тим, суддя в даному випадку не вважає причини неявки ОСОБА_1 поважними, оскільки заява про відкладення судового засідання на 19.09.2025 подана лише 19.09.2025. Крім того, ОСОБА_1 не підтвердив неможливість своєчасного залучення адвоката, зважаючи на те, що засідання 19.09.2025 не являється першим засіданням у справі.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачається настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Суддя звертає увагу на те, що в протоколі жодним чином не персоніфіковано й не конкретизовано відомості про наслідки, спричинені діями гр. ОСОБА_1 , тобто в досліджуваному протоколі не зафіксовано даних про те, в чому полягала шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суть правопорушення у спосіб, як це вимагає диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Поряд із цим, суддя звертає увагу на те, що адміністративними матеріалами підтверджується, що гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 проживають окремо, так як згідно з реєстраційною карткою звернення від 03.08.2025 місцем проживання гр. ОСОБА_2 значиться АДРЕСА_2 .

У свою чергу, ОСОБА_1 є мешканцем АДРЕСА_1 , де і мала місце подія, про яку йдеться у протоколі №694238 від 14.08.2025.

За таких обставин посилання на те, що ОСОБА_1 вчинено дії, які підпадають під ознаки економічного насильства є непереконливими.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 від 14.08.2025 з приводу обставин, які мали місце 01.08.2025, вказано, що гр. ОСОБА_1 жодних тілесних ушкоджень не спричиняв, нецензурно не лаявся, а тільки виштовхнув з двору.

Зі змісту обставин справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.08.2025 фактично мав місце конфлікт, тоді як дії ОСОБА_1 , про які йдеться у протоколі, є формою реагування для припинення цього конфлікту.

У зв`язку з чим, суддя вважає, що дії ОСОБА_1 не мали на меті завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що факт вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в ході судового розгляду не підтвердився, а тому провадження по справі необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 287 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Й. Данко