Справа №: 302/1348/25 3/302/548/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2025 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

водій ОСОБА_1 , 16.09.2025 біля 18:41 год в с. Репинне по вулиці Головній (Хустського району Закарпатської області) керуючи транспортним засобом (далі ТЗ) марки Фіат днз НОМЕР_2 та під час руху не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на тварину, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1. та 1.3.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, через свого захисника адвоката Кричфалушія І.І. подав пояснення. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. З наданого письмового пояснення ОСОБА_1 від 22.09.2025 слідує, що 16.09.2025 біля 18:40 год він, керуючи автомобілем Фіат днз НОМЕР_2 , рухався з с. Келечин в напрямку смт Міжгір`я. Проїжджаючи по вулиці Головній в с. Репинне він рухався зі швидкістю біля 50 км/год, коли раптово з правої обочини по ходу його руху на його смугу руху раптово вибігла корова. Все сталось так швидко, що водій не встиг навіть загальмувати, а тільки вивернув кермо вліво, проте не уник удару. Удар прийшовся в основному в праву передню частину автомобіля ОСОБА_1 та лівий бік тварини. Від удару тварину відкинуло на обочину. Після зупинки ОСОБА_1 викликав поліцію й залишився на місці ДТП. Після приїзду поліцейських ОСОБА_1 розповів як усе сталося, а ті почали оформляти документи й щось давали йому на підпис, проте казали, що він не винуватий. З протоколом ОСОБА_1 не згідний, вину не визнає й уважає, що винуватим є погонич тварин, який мав перешкодити раптовому виходу тварини на проїзну частину дороги.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кричфалушій І.І. на розгляд справи не з`явився, подав до суду клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення до якого додав пояснення ОСОБА_1 від 22.09.2025, стверджує про відсутність у діях ОСОБА_1 та просить закрити адміністративну справу. Висловив позицію, що в ДТП винним є погонич тварини, який порушив п. 7.7. (в) Правил дорожнього руху. Стверджує про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій наказом МВС № 1395 від 07.11.2015. Зокрема стверджує, що в фабулі правопорушення не зазначено умов за яких сталося зіткнення, в схемі ДТП не зазначено місце зіткнення та слідові інформацію, протокол не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не роз`яснено прав і обов`язків при притягненні до адміністративної відповідальності, в протоколі не зазначено ні свідків, ані потерпілих цієї ДТП.

З`ясовуючи обставини, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суддя враховує таке.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Крім того, у п. 1.5. ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1. ПДР).

Відповідно до п. 19.3 Правил дорожнього руху у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 455917 від 16 вересня 2025 року слідує, що водій ОСОБА_1 , 16.09.2025 біля 18:41 год в с. Репинне по вулиці Головній (Хустського району Закарпатської області) керуючи транспортним засобом (далі ТЗ) марки Фіат днз НОМЕР_2 та під час руху не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на тварину, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1. та 1.3.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 , зокрема й щодо ознайомлення його з права та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання його копії та правильність внесених щодо нього даних. Також в протоколі наявна відмітка, що пояснення надаються на окремому аркуші.

Суддя дослідив долучені до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали з яких слідує таке.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 16.09.2025 о 18:41 в с. Репинне, вул. Головна, автомобіль марки Fiat Fiorino днз НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 та яким керував ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, а саме: права фара, лобове скло, крило, капот, дзеркало заднього виду, пошкоджено лаково-фарбове покриття. Вид ДТП наїзд на тварину. Суддя зауважує, що транспортний засіб під керування ОСОБА_1 зупинився на відстані 12 метрів від місця наїзду на тварину. Схема місця ДТП підписана ОСОБА_1 без зауважень.

До протоколу додається пояснення ОСОБА_1 від 16.09.2025 в якому пояснює, що 16.09.2025 він рухався з Келечина в сторону смт Міжгір`я. На дорозі в с. Репинне з футбольного поля вибігла на вулицю велика рогата худоба. ОСОБА_1 «їхав нічого не підозрював, що може виникнути така ситуація, не встигнув загальмувати, врізався в неї, злякавшись від ситуації». Суддя зауважує, що, згідно з технічними вимогами ПДР водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З пояснення ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_2 слідує, що він є власником великої рогатої худоби, яку 16.09.2025 вранці припнув на футбольному полі в межах цього села й залишив на день там пастись. Біля 18:40 год худоба відв`язалась і вибігла на дорогу, де й сталося ДТП.

Як неодноразово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суддя уважає за необхідне перевірити аргументи сторони захисту, які вона уважає доречними й такими, що мають істотне значення в цій справі й надати їм належну оцінку.

Сторона захисту стверджувала, що винуватцем ДТП є погонич (власник) тварини, внаслідок порушення яким п. 7.7. (в) ПДР та з вини якого й сталося ДТП. Суд зауважує, що в межах цієї справи розглядається (перевіряється) стверджуване порушення Правил дорожнього руху та ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 . Суддя не вправі вийти за межі сформульованого в протоколі про адміністративне правопорушення твердження про вчинення адміністративного правопорушення, вирішити питання про притягнення до відповідальності та встановити вину або ж невинуватість інших осіб, протоколи про адміністративні правопорушення яких не перебувають на розгляді судді у межах цієї справи.

Суддя відхиляє, як необґрунтовані доводи сторони захисту щодо відсутності підписів ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення й неповідомлення його про права та обов`язки, позаяк такі спростовуються наявним у матеріалах справи протоколом.

Щодо недоліків протоколу й схеми ДТП суддя зауважує, що такі не є істотними, які б не дозволяли установити обставини, які належить з`ясувати при вирішенні цієї справи. Сторона захисту не ставить під сумнів фактичні обставини й на заявляла клопотань про витребування доказів, виклик свідків, призначення експертиз тощо з метою спростування чи доведення певних обставин, які мають значення для справи.

Наявна в матеріалах справи Схема ДТП, яка містить відомості щодо місця ДТП, механічних пошкоджень транспортного засобу й підписана ОСОБА_1 є належним доказом в підтвердження обставин ДТП та існування наслідків порушення правил дорожнього руху як елементу об`єктивної сторони його складу.

Зазначена схема підписана ОСОБА_1 без будь-яких заперечень та є належним і допустимим доказом в цій справі, оскільки позаяк містить відомості, які входять до предмету доказування, добровільно підписана ОСОБА_1 за відсутності порушень приписів діючого законодавства. ОСОБА_1 не оспорює фактичних відомостей, зазначених у цій Схемі, які мають значення для справи, відтак суддя уважає за можливе й необхідне взяти їх до уваги, зокрема й в частині підтвердження факту ДТП та наявності механічних пошкоджень транспортного засобу.

Проаналізувавши доводи й пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Кричфалушій І.І., дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази суддя зауважує, що поясненням, наданим безпосередньо після ДТП, ОСОБА_1 підтвердив, що його дії під час керування транспортним засобом не узгоджувались із технічними вимогами положень п. 12.1 та 13.1. Правил дорожнього руху, внаслідок чого останній здійснив наїзд на тварину. У системному зв`язку зі схемою ДТП, в якій серед іншого зазначено, що транспортний засіб отримав механічні пошкодження зазначені докази є належними, допустимими й достатніми для визнання встановленим факту вчинення ОСОБА_1 16.09.2025 о 18 год 41 хв в с. Репинне дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження, тобто допущення водієм порушення п. 12.1. і 13.1. ПДР й вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Досліджені суддею докази, наявні в матеріалах справи є належними і допустимими, логічно пов`язаними й взаємодоповнюючими один одного, за відсутності суперечностей між ними, а відтак є достатніми в сукупності для визнання доведеним факту керування водієм ОСОБА_1 , 16.09.2025 біля 18:41 год в с. Репинне по вулиці Головній (Хустського району Закарпатської області) транспортним засобом марки Фіат днз НОМЕР_2 , та під час руху не дотримання безпечної дистанції, не врахувавання дорожньої обстановки й здійснення наїзд на тварину, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Тобто суддя визнає доведеним допущення ОСОБА_1 порушення п.12.1 і 13.1. ПДР, а відтак доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому суддя зауважує, що встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення саме по собі не виключає того, що у причинному зв`язку з ДТП могли перебувати й дії чи бездіяльність третіх осіб, проте зазначені обставини не можуть з`ясовуватись в межах цієї справи.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що стягнення ОСОБА_1 слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

З наведених міркувань та керуючись ст. 40-1, 124, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Банківські реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Закарп.обл. - 21081300, код ЄДРПОУ 37975895, рахунок UA0007001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. (отримувач - ГУК у м.Києві / м.Київ/ 22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок - UA0026001, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Повідайчик