Справа № 364/776/25
Провадження № 3/364/357/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., ознайомившись з адміністративним матеріалом, що надійшов 26.08.2025 від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України (далі СПД № 1 ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області) з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.08.2025 серії ДПР 18 № 175862 щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 26.08.2025 надійшов названий вище протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У порядку автоматизованого розподілу справ згідно зі статтею 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену справу отримано суддею Макаренко Л.А. та призначено до розгляду на 09.09.2025, надалі відкладено на 22.09.2025 через тимчасову непрацездатність судді.

Під час встановлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в порядку статті 279 КУпАП з`ясовано, що згаданий ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є неповнолітнім.

Згідно з протоколом зборів суддів Володарського районного суду Київської області від 21.12.2022 № 8 визначено спеціалізацію справ, які підлягають розгляду суддями Володарського районного суду Київської області, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, правопорушниками в яких є неповнолітні особи, здійснюється суддею Моргун Г.Л., а на час її відсутності або неможливості здійснення правосуддя в цих справах з передбачених законом підстав суддею Ткаченко О.В. Отже, суддя Макаренко Л.А. не має належних повноважень на розгляд справ зазначеної категорії.

Наведені обставини є підставами для відводу/самовідводу судді з метою уникнення будь-якого сумніву в неупередженості суду в справі та розгляду справи неповноважним складом суду. Відтак, 22.09.2025 суддею Макаренко Л.А. у названій справі з метою уникнення розгляду справи неповноважним складом суду подано заяву про самовідвід.

Відповідно до вимог частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Водночас, на відміну від усіх інших процесуальних кодексів, у КУпАП відсутні норми, які урегульовували б механізм заявлення і вирішення відводів (самовідводів), зокрема суддям, а відповідно правовий порядок з`ясування і зняття питань щодо упередженості суду.

У зв`язку з цим вважаю, що під час вирішення цієї заяви слід виходити з аналогії права загальних засад і принципів процесуального законодавства.

Так, за приписами пункту 5 частини першої статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), пункту 4 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя не може брати участь у розгляді справи/провадження, зокрема, у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи.

Наведені положення процесуального законодавства України випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків; вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх інших процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За загальними вимогами статті 15 нового Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України від 18.09.2024, суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом.

У Коментарі до попередньої редакції Кодексу суддівської етики, що був затверджений рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, наголошувалося, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом; він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2021 у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

Заявлений самовідвід, на переконання суду, відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з пунктом 1 статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а також практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно з висновком Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційської Комісії) від 11.12.2020 № 1012/2020 для суддів важливим є не лише діяти неупереджено, а й доносити до громадськості сприйняття неупередженості.

На наведені приписи звернуто увагу в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 у справі № 705/4763/22 з посиланням на практику ЄСПЛ, зокрема рішення від 18.02.1999 у справі «Бускаріні проти Сан-Марино» та від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії».

Як зазначено в названій постанові, правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неповноважним потрібно вважати склад суду у таких випадках: справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово.

Об`єднана палата виснувала, що склад суду, який розглядає справу, є повноважним лише в тому випадку, коли його створення відповідає вимогам закону, а також коли відсутні обставини, що унеможливлюють участь судді у справі. Судочинство, яке здійснюється з порушенням наведених правил, за наявності сумнівів у безсторонності і неупередженості суду, не може вважатися правосуддям, оскільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.

З огляду на усе наведене вище та враховуючи, що адміністративний протокол складено відносно неповнолітньої особи та відносно цієї категорії справ зборами суддів визначено спеціалізацію суддів, тому розгляд цієї справи суддею, в якій відсутні повноваження на розгляд цієї справи, означатиме розгляд справи неповноважним судом, тому подана суддею заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Зважаючи на подання і задоволення заяви про самовідвід справу слід передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для її повторного перерозподілу згідно з вимогами чинного законодавства

Керуючись статтями 278, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Макаренко Людмили Анатоліївни від 22.09.2025 про самовідвід у справі № 364/776/25 (провадження № 3/364/357/25) про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, задовольнити.

Справу № 364/776/25 (провадження № 3/364/357/25) передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для її повторного перерозподілу згідно з вимогами чинного законодавства.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____"_________ 202____ року.