Справа № 455/718/25 Головуючий у 1 інстанції: Івасенко С.М.
Провадження № 33/811/1375/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Тараса Михайловича на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою судді, 14.04.2025 о 00 год. 12 хв. у с. Терло, по вул. Центральна, 19, Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, що підтверджується висновком лікаря. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Жиравецький Т.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що КУпАП не містить детальних вказівок щодо того, яким чином слід обраховувати строк на апеляційне оскарження.

Вказує, що відповідно до ст. 123 ЦПК України та ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена 23.06.2025 року, отже враховуючи норми ЦПК та КАС України першим днем строку на апеляційне оскарження слід вважати 24.06.2025 року.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується «поза розумним сумнівом», що виключає наявність суб`єкта інкримінованого адміністративного правопорушення.

Зазначає, що огляд в мед закладі почав проводитись, однак всупереч положенням Інструкції не був завершений, що робить результати огляду недійсними й виключає об`єктивну сторону інкримінованого адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Зазначає, що його відмова стосувалась непогодження із застосуванням спеціальних пристроїв, використання яких у мед закладі не передбачене приписами Інструкції 1452/735 від 09.11.2015.

Крім цього зазначає, що працівники поліції таку «відмову» помилково сприйняли як відмову від проходження медичного огляду в цілому.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Жиравецький Т.М., в суд апеляційної інстанції для участі в розгляді справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду повідомлялися належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №299851 від 14.04.2025; рапорт поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Кривулич Г. від 14.04.2025; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №7 від 14.04.2025 з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, відеозапис події.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.

Протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №299851 від 14.04.2025 року ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 14.04.2025 о 00 год 12 хв у с. Терло, по вул.Центральна, 19, Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, що підтверджується висновком лікаря.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що твердження автора протоколу про адміністративне правопорушення зокрема про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відповідає дійсності та не може бути поставлено у вину ОСОБА_1 .

Як випливає з системного аналізу ст.266 КУпАП законодавцем передбачено два шляхи проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, а саме: огляд на місці зупинки транспортного засобу спеціальними технічними засобами працівником поліції з можливістю подальшого огляду в медичній установі, або одразу в медичні установі.

Так, як вбачається з оглянутого відеозапису події ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому роз`яснено, що ОСОБА_1 може пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, в медичному закладі або відмовитися від огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів працівникам поліції, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до п.11 та п.12 Розділу ІІІ Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 постійно наголошував, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та неодноразово вказував, що він не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що власну ініціативу, висловлену ОСОБА_1 щодо надання для дослідження інших зразків біологічного середовища, зокрема, крові, було відхилено у категоричній формі.

Водночас відмова медичних працівників та працівників поліції від проходження огляду шляхом відібрання крові була вмотивована лише тим, що в медичному закладі огляд ОСОБА_1 буде проведено лише з використання спеціального технічного засобу шляхом дослідження видихуваного повітря.

Поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, не дає підстави розцінювати її як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Виходячи з наведеного, як працівниками поліції не було належним чином забезпечено огляд ОСОБА_1 в медичному закладі, так і працівниками медичного закладу на стан алкогольного сп`яніння у спосіб передбачений Інструкцію огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, а саме шляхом відібрання у ОСОБА_1 іншого біологічного середовища ніж видихуване повітря, зокрема сечі або крові для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто діяли всупереч такій.

Таким чином, апеляційним судом на підставі дослідження матеріалів справи не встановлено належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема в медичному закладі у передбачений законодавством спосіб.

Таким чином, поліцейськими та медичними працівниками при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог ст.266 КУпАП, Інструкції та Порядку щодо необхідності проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів з подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Жиравецькому Тарасу Михайловичу строк апеляційного оскарження постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Тараса Михайловича задоволити.

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк