Справа № 636/7903/25
Провадження 3/636/3947/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.09.2025 м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Грошова Н.М., розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за місцем розташування військової частини,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

в с т а н о в и в:

15.09.2025 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно протоколу № ДНХ/4746 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП від 10.09.2025, відповідно доповіді командира в/ч НОМЕР_2 від 15.08.2025 стало відомо про те, що 15.08.2025 під час перевірки особового складу на ОКП в/ НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , було виявлено відсутність офіцера відділу поточних операцій підполковника ОСОБА_1 , який 15.08.2025 не вийшов на військову службу.

В подальшому, 18.08.2025 підполковник ОСОБА_1 о 08:00 прибув до тимчасового місця дислокації підрозділу.

Так, підполковник ОСОБА_1 з 08:00 год 15.08.2025 до 08:00 год 18.08.2025 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд.

ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає у повному обсязі.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 172-11 КУпАП, розглядаються протягом доби.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не передбачена.

За вказаних обставин, суд, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП, розглядає справу за відсутності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженими особами, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Частиною 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення, підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду:

- даними протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП серії ДНХ/4746 від 10.09.2025;

- доповіддю командира в/ч НОМЕР_2 про невихід на військову службу військовослужбовця за контрактом підполковника ОСОБА_1 ;

- доповіддю командира в/ч НОМЕР_2 про повернення на військову службу військовослужбовця за контрактом підполковника ОСОБА_1 ;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 127 від 29.06.2025;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 60 від 09.09.2025 про результати проведення службового розслідування.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною третьою статті 172-11 КУпАП, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини при проходженні громадянами України військової служби, відповідно суб`єкт спеціальний військовослужбовець Збройних Сил України або інших військових формувань.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-11 КУпАП, полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю до десяти діб. Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України.

Так, згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України:

вимоги Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець (стаття 6 Загальних положень Статуту);

командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства. Командир роти є прямим начальником усього особового складу роти (стаття 111 Статуту);

військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом розміщуються у службових жилих приміщеннях; у разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, можуть розміщуватись у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини (стаття 131 Статуту);

військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини (стаття 216 Статуту);

військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини (стаття 254 Статуту);

амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини. Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби (стаття 255 Статуту);

книга запису хворих (згідно з додатком 14 до Статуту) за підписом головного сержанта роти подається черговому медичного пункту не пізніше ніж за 2 години до початку амбулаторного прийому. Черговий медичного пункту контролює прибуття до медичного пункту всіх військовослужбовців, занесених до книги запису хворих. Після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування. Хворі, яким призначене амбулаторне лікування, для приймання ліків і проведення інших лікувальних процедур, а також ті, що потребують консультації медичних спеціалістів, направляються до медичного пункту військової частини у дні і години, зазначені лікарем у книзі запису хворих (стаття 256 Статуту).

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, належить до офіцерського складу, відповідно на нього поширюються вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Водночас в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_1 залишив територію військової частини без відповідного дозволу командира роти, без письмового повідомлення командира військової частини та був відсутній за місцем служби.

Факт самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_1 місця служби, підтверджується вищевказаними доказами які містяться в матеріалах справи.

Долучена до матеріалів копія виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 15.08.2025 стосується факту перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні в період з 15.08.2025 по 18.08.2025, що не спростовує фактичних обставин даної справи.

При цьому, суд зауважує, що такі причини не скасовують факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини, що мав місце в період з 15.08.2025 по 18.08.2025. Звернення до медичної установи поза межами військової частини відбулось з порушенням порядку, встановленого статтями 254 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про поважність причини своєї відсутності військовослужбовець не повідомив своєчасно військове командування, в порушення статті 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_1 не повідомив негайно про захворювання безпосередньому начальникові, уникнувши таким чином направлення до медичного пункту частини, що ставить під сумнів пояснення ОСОБА_1 щодо причини його відсутності.

Суд зауважує, що реалізація права на медичну допомогу не може нівелювати обов`язків військовослужбовця дотримуватися спеціальної процедури для залишення місця служби. Саме нехтування процедурою призвело до визначення дій ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення як самовільних.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП, суддя при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_1 стягнення, суд враховує те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень та приходить до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі визначеному санкцією ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Оскільки відповідно до п. 12 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» військовослужбовці звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також виконанням службових обов`язків, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-11, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. (р/р №UA0020651, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Чугуїв/21081100, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів державного бюджету: 21081100).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївського міського суду Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу тобто 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Суддя Н.М. Грошова