Справа № 132/2677/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області з Головного управління ДПС у Вінницькій області 13.08.2025 надійшов протокол № 938 від 07.08.2025, із додатками, про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно із протоколом, ОСОБА_2 здійснювала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, а саме на момент перевірки 07.08.2025 о 10 год. 45 хв. здійснила продаж сиру твердого на загальну суму 50 грн., чим порушено ст. 42, 58 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 ці матеріали передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Після отримання матеріалів розгляд справи було призначено на 09:20 год. 02.09.2025.

До Калинівського районного суду 02.09.2025 надійшло лопотання від ОСОБА_2 у якому вона просить звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначущим порушенням і обмежитися усним зауваженням. Вона вказує, що дійсно спробувала торгувати на місцевому ринку декілька днів без документів, замість її близької подруги, яка непередбачено померла і за нею залишилися борги, які треба повергати. Тому, що син подруги проживає далеко і в нього немає змоги цим займатися. ОСОБА_2 є безробітною і у неї на утриманні є хворий син, якому постійно потрібно купувати ліки.

У призначене на 02.09.2025 судове засідання з`явилася ОСОБА_2 і пояснила, що вона дійсно здійснювала продаж товару у м`ясному павільйоні на Калинівському ринку, але була змушена це робити, оскільки її близька подруга померла і залишила борги, які ОСОБА_2 сплачує. Тому, ставши на ринку на місце подруги, вона намагалася заробити гроші.

Крім того, зазначила, що розлучена, має двох повнолітніх синів. Молодший син перебуває на її утриманні, оскільки хворіє на симптоматичну епілепсію та ніде не працює. Також ОСОБА_2 зазначила, що офіційно не працевлаштована.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заявила клопотання про відкладення розгляду справи з метою долучення документів, зокрема щодо її матеріального становища.

У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 09:10 год. 23.09.2025, про що ОСОБА_2 була повідомлена під розписку у судовому засіданні.

У вказаний день та час ОСОБА_2 з`явилася до суду, надала документи з Калинівського відділу Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості, відповідно до яких вона там не зареєстрована.

Крім того, надала довідку Бережанського старостинського округу ККалинівської міської ради Вінницької області, відповідно до якої ОСОБА_2 не має земельної ділянки (паю) та майнового паю, не утримує домашнього господарства і сторонніх доходів не має.

Також у судовому засіданні було з`ясовано, що ОСОБА_2 почала торгувати на ринку з 01.08.2025. Як приватний підприємець вона не зареєстрована. Розповіла, що здійснювала продаж масла і сиру, які їй привозили постачальники її подруги, котра померла. Також повідомила, що адміністрація ринку її документи не перевіряла. ОСОБА_2 має стару санітарну книжку, яка є недійсною.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до таких висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Крім того, об`єктом правопорушень, передбачених ст. 164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Визначення господарської діяльності містилося, зокрема у чинному до 27.08.2025 включно Господарському кодексі України (далі ГК України), який втратив чинність з 28.08.2025.

Відповідно до ст. 3 ГК України (чинного на час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення, реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктом господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України). Некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (ст. 52 ГК України).

Згідно зі ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у ГК України та інших законах.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Згідно із п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, будь-яка операція особи, яка підлягає реєстрації як суб`єкт підприємницької діяльності, як платник відповідних податків, повинна бути спрямована на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому, економічний ефект не обов`язково повинен спостерігатися негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

Отже, незалежно від наявності чи відсутності мети отримання прибутку господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюються самостійно (ініціативно) та систематично. Саме у разі здійснення такої господарської діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (ст. 58 ГК України). За відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже і про обов`язок особи зареєструватися як суб`єкт господарювання.

З протоколу № 938 від 07.08.2025 вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, а саме на момент перевірки 07.08.2025 о 10 год. 45 хв. здійснила продаж сиру твердого на загальну суму 50 грн., чим порушено ст.ст. 42, 58 Господарського кодексу України, чинного на час вчинення правопорушення, та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб підприємців та громадських формувань», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні цього адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення № 938 від 07.08.2025;

копією акту фактичної перевірки № 22609/02-32-24-05/ від 07.08.2025;

письмовим поясненням ОСОБА_2 від 07.08.2025;

усними поясненнями ОСОБА_2 , наданим нею у судовому засіданні, та іншими матеріалами.

Зібрані в справі докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості не має, в сукупності підтверджують вину, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Частиною 1 ст. 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На переконання судді, усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки малозначності діяння. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, чи безпосередньо громадянам.

Водночас надані ОСОБА_2 документи та її посянення не вказують на те, що вчинене нею діяння є малозначним. Поряд з цим, зазначені обставини підлягають врахуванню при призначенні адміністративного стягнення.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Також суддя бере до уваги, що у матеріалах справи не міститься відомостей про вилучення виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення тощо, до матеріалів не додано документів, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на ці блага, тому, підстави для застосування конфіскації відсутні.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про можливість та достатність застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Тому, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 164, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. в дохід держави на рахунок (IBAN) UA0002776, отримувач: ГУК у Він.обл./м.Калинівка/21081100, , Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., зарахувавши його рахунок (IBAN) UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. П. Карнаух