ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2216/25 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/900/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лихосенка Є.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лихосенка Є.О. на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 7 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 24 лютого 2025 року о 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись в м. Запоріжжя на вул. В. Українця, буд. 44, керував автомобілем Skoda Octavia д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лихосенко Є.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що винесена вона з порушенням норм процесуального права. При цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративного стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження в матеріалах справи, а досліджений відеозапис події спростовує викладені в протоколі відомості.

Звертає увагу, що в письмовому направленні ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння вказана назва медичного закладу, який станом на 24 лютого 2025 року не існував, що засвідчує про порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, та як наслідок його недійсність.

Наголошує, що на думку ОСОБА_1 , суд безпідставно послався на покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вважає, що свідки оговорюють його.

Отже вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні належні та допустимі доказами про те, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, захисник просить постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 7 липня 2025 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи адвокат Лихосенко Є.О. та ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкогольні напої після того, як зупинив автомобіль.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №255145 від 24 лютого 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Від проходження медичного огляду, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 24 лютого 2025 року керував транспортним засобом Skoda Octavia д/н НОМЕР_1 створюючи небезпечну обстановку на дорозі, внаслідок чого був зупинений свідком ОСОБА_3 . Після того, як свідки підійшли до водія Skoda Octavia д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 зрозуміли, що останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 7, 8);

- відеозаписом події (а.с. 13).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження в матеріалах справи, а досліджений відеозапис події спростовує викладені в протоколі відомості, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами в справі, які суд не може проігнорувати.

Так, відеозаписом, долученим до справи, зафіксовано прибуття працівників патрульної поліції на місце події, де свідок пояснює, що він самостійно зупинив транспортний засіб Skoda Octavia д/н НОМЕР_1 , водій якого неодноразово створював аварійні ситуації на дорозі, підійшовши до автомобілю Skoda Octavia д/н НОМЕР_1 , побачив у водія явні ознаки алкогольного сп`яніння та викликав поліцію.

Також зафіксовано спілкування поліцейського із водієм ОСОБА_1 , в якому водій пояснює що вживав горілку з ранку (час запису 01:14:23), факт керування не заперечує. Разом із цим зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , що він сів за кермо та їхав, щоб придбати горілку. При цьому у ОСОБА_1 вбачаються виражені ознаки алкогольного сп`яніння (час запису 01:34:07).

Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Відмова водія від запропонованих оглядів Попередження про відповідальність за відмову від проходження огляду. Оголошення ОСОБА_1 його процесуальних прав. Складання протоколу.

Суд звертає увагу, що обставини, повідомлені свідками в своїх письмових поясненнях, узгоджуються зі змістом відеозапису події, згідно якого ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факт керування ним транспортним засобом у нетверезому стані, більш того вмовляв працівників поліції надати йому можливість перепаркувати транспортний засіб.

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення водієм адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Слід зазначити, що відеозапис наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 та їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

На доводи сторони захисту про те, що суд безпідставно послався на покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які його оговорили, суддя апеляційного суду констатує, що дані свідки є сторонніми спостерігачами, які були очевидцями події та чітко зазначили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а тому сумнівів в їх достовірності у апеляційного суду не виникає. Зміст їх свідчень цілком узгоджується зі змістом відеозапису.

Доводи апеляційної скарги про те, що в направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я вказана назва не існуючої медичної установи, суддею апеляційного суду до уваги не приймаються, оскільки така обставина не впливає на кваліфікацію дій правопорушника та не спростовує його провини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вищевказане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 лютого 2025 р відносно ОСОБА_1 складено за формою, яка передбачена Додатком 1 Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лихосенка Євгена Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 7 липня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/2216/25