Справа № 517/935/25
Провадження № 3/517/577/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року с-ще Захарівка

Суддя Захарівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

установив:

До Захарівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Протокол складений заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з морально-психологічного забезпечення) ОСОБА_2 .

Відповідно до адміністративних матеріалів наданих суду установлено, що 13 вересня 2025 року о 14 год 50 хв, на західній околиці с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, в результаті спрацювання фотопастки, прикордонним нарядом «Група реагування», на відстані до 300 метрів від лінії державного кордону, виявлено ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з ОСОБА_3 , рухався на автомобілі «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , та намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Р.Молдова на напрямку с. Павлівка (Україна) с. Мочарівка (РМ), поза пунктом пропуску, в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 18 вересня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив (зв.а.с. 1). Крім цього, про вказане судове засідання ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення йому SMS-повідомлення, що підтверджено довідкою про доставку SMS (а.с. 11). Варто наголосити, що у матеріалах справи наявна підписана ОСОБА_1 заявка на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 8). Також, у матеріалах справи міститься заява, згідно якої ОСОБА_1 проінформований про дату, час розгляду справи у приміщенні Захарівського районного суду Одеської області (а.с. 5).

Водночас 18 вересня 2025 року від ОСОБА_1 на електронну адресу суду надійшла заява (не підписана електронним цифровим підписом), у якій він просив відкласти судове засідання, призначене на 18 вересня 2025 року, у зв`язку із необхідністю надання йому часу для ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення (а.с. 12).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 25 вересня 2025 року.

22 вересня 2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, у яких він просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 19-23). Свою мету поїздки обґрунтував тим, що 13 вересня 2025 року о 10 год 45 хв він на пасажирському автобусі прибув до с-ща Захарівка Роздільнянського району Одеської області, де його зустрів ОСОБА_3 . Вказаний громадянин мав доставити його до клієнта для надання юридичної допомоги, оскільки він має юридичну освіту та надає правову допомогу у межах своєї компетенції. В свою чергу, клієнт не мав військово-облікових документів та не міг прибути до м. Одеси. Під час поїздки водій ОСОБА_3 заблукав, через відсутність мобільного зв`язку. Він як пасажир не міг зорієнтуватися у місцевості, унаслідок чого вони заїхали до с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, де їх зупинили працівники Державної прикордонної служби. Крім цього, зазначив, що під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівники прикордонної служби почали його опитувати та стверджувати, що він нібито мав намір перетнути кордон, почали погрожувати і залякувати його. Усі документи, які надавались йому на підпис, надані під тиском та диктуванням того, що йому необхідно зазначити про свою вину у вчиненні правопорушення.

Щодо відсутності складу адміністративного правопорушення вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби ОСОБА_2 . Однак, вказаний працівник прикордонної служби не був на місці події, не був очевидцем обставин справи та не брав особисту участь у їх виявленні. Відомості в протоколі та в рапорті ОСОБА_2 викладені з чужих слів, що ставить під сумнів їх достовірність. В протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, в чому саме полягає спроба незаконного перетину ним державного кордону, не зазначено спосіб у який він намагався перетнути кордон. Щодо самого рапорту вказує, що у ньому зазначено, про зупинку транспортного засобу, який рухався у напрямку с. Павлівка, що є протилежним напрямком кордону України, проте далі вже зазначено, що транспортний засіб знаходиться в 300 метрів від кордону України, на підтвердження цього не надається жодних доказів. Також, у рапорті зазначається, що вони намагались в пішому порядку перетнути кордон України, хоча фактично було зупинено лише транспортний засіб. Тобто, це лише припущення ОСОБА_2 , що він нібито в майбутньому намагався б перетнути кордон в пішому порядку. Щодо схеми виявлення вказує, що це документ, на якому фактично стоїть вибрана самими прикордонниками крапка на карті, що не може бути доказом, адже не зрозуміло чому саме в тій частині карти стоїть позначка. Також, із його письмових пояснень, долучених до протоколу, убачається лише те, що його та ОСОБА_3 було виявлено у прикордонній зоні. Отже, вказані письмові пояснення не містять будь-яких даних, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Отже, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу його спроби незаконного перетинання кордону в складі групи осіб.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 25 вересня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення йому SMS-повідомлення, що підтверджено довідкою про доставку SMS (а.с. 15). Крім цього, про дату, час і місце судового розгляд ОСОБА_1 повідомлявся через наявний в нього електронний кабінет, що підтверджено довідкою про доставку документу (а.с. 17).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Отже, ураховуючи, те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом надання письмових заперечень на протокол, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 25 вересня 2025 року від нього не надходило, а також беручи до уваги те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові заперечення ОСОБА_1 на протокол, докази надані на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Щодо доводів ОСОБА_1 викладених ним у письмових запереченнях на протокол відносно мети поїздки, а саме прибуття до с-ща Захарівка Роздільнянського району Одеської з ціллю надання юридичної допомоги клієнту (вказує, що має юридичну освіту та надає правову допомогу) та того, що під час поїздки водій ОСОБА_3 заблукав, через відсутність мобільного зв`язку та вони заїхали в прикордонну смугу до с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, суд зазначає таке.

Так, з власноручно написаних ОСОБА_1 письмових пояснень від 13 вересня 2025 року убачається, що 13 вересня 2025 року біля 07 год 00 хв він на автобусі сполучення м. Одеса - с-ще Окни Подільського району Одеської області, вирушив до с-ща Захарівка Роздільнянського району Одеської області. В с-щі Захарівка приблизно о 10 год 45 хв його на автомобілі підібрав знайомий ОСОБА_3 та вони рушили до с. Константинівка. Однак, по дорозі у водія пропав мобільний зв`язок, він не зміг зорієнтуватись та вони заблукали. У с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області їх зупинили працівники прикордонної служби, оскільки вони незаконно перебували в межах прикордонної служби (а.с. 4).

Отже, убачається, що надані пояснення ОСОБА_1 містять виклад обставин його потрапляння в прикордонну смугу, зазначені ним власноручно та в довільній формі, без визнання вини у спробі перетину державного кордону України. З вказаного можна зробити висновок, що дані пояснення надані ОСОБА_1 свідомо без жодного стороннього впливу, що свідчить про відсутність застосування до нього з боку працівників прикордонної жодних незаконних методів фізичного чи психологічного впливу. Будь-яких доказів вказаного не надано ОСОБА_1 також і в ході судового розгляду.

В свою чергу більш детальна версія мети поїздки та перебування його в прикордонній смузі викладена ОСОБА_1 вже через деякий час, що дозволяло останньому вільно доопрацювати відповідну версію, а тому оцінюється судом, як такий спосіб захисту, що має на меті уникнення особи від відповідальності за вчинене правопорушення. До того ж на підтвердження такої версії ОСОБА_4 не надано суду жодних доказів.

Також, судом не установлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_4 незаконних методів, вказаних ним у письмових запереченнях, які б призвели до підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви, пояснень та інших документів, які містяться у матеріалах справи. Крім цього, у матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_4 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників прикордонної служби щодо нього або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку самостійно чи через представника.

Отже, за відсутності доказів на підтвердження факту застосування протиправних дій працівників прикордонної служби до ОСОБА_4 , суд відхиляє такі доводи останнього, викладені ним у письмових запереченнях на протокол.

Відносно доводів ОСОБА_1 щодо протоколу про адміністративне правопорушення та складання його не особою, яка зазначена в протоколі суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом установлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України № 898 від 18.09.2013, складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу убачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, що засвідчено підписом ОСОБА_1 , примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не останній не мав.

Також, суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 , як він зазначив в своїх запереченнях на протокол, має юридичну освіту та надає правову допомогу в межах своєї компетенції, тому мав би знати свої права та обов`язки, передбачені як Конституцією України, так і КУпАП, однак таким правом, як подати зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень, на його думку, з боку осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Будь-яких скарг на дії працівників прикордонної служби суду надано не було.

Крім того, щодо розбіжностей способів перетину держаного кордону, які на думку ОСОБА_1 містить протокол щодо способів перетину (спочатку вказано, що працівниками прикордонної служби виявлено ОСОБА_1 , який в групі осіб рухався на автомобілі, а потім зазначено, що дані особи намагались перетнути кордон в пішому порядку, суд зазначає таке.

Так, в рапорті заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з морально-психологічного забезпечення) ОСОБА_2 від 13 вересня 2025 року вказано, що 13 вересня 2025 року о 14 год 50 хв прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку с. Павлівка (Укр.) - с. Мочарівка (РМ) на відстані до 300 метрів від державного кордону України, в районі пп/зн 0442/02 зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 в якості пасажира у вище, зазначеному автомобілі знаходився ОСОБА_1 . Вказані громадяни здійснили спробу незаконного перетину Державного кордону України з Республікою Молдова на вихід з України поза пунктом пропуску, використовуючи при цьому транспортний засіб марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_2 , для як найближчого під`їзду до державного кордону, а далі хотіли здійснити спробу перетину державного кордон України в пішому порядку.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що наразі в період дії воєнного стану Державний кордон України, зокрема ділянка, де Роздільнянський район Одеської області межує з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, посилено облаштований огорожами, захисними ровами, інженерно-технічними та фортифікаційними спорудами, а тому здійснити спробу перетину на автомобілі неможливо.

Твердження ОСОБА_1 стосовно схеми місцевості виявлення правопорушення, яка на його думку не може слугувати доказом, оскільки зафіксовані на ній умовні позначки місця вчинення правопорушення, не підтверджуються жодними доказами, суд не приймає уваги з огляду на таке.

Так, нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП, обов`язкового складання схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення та доповідної записки про результати проведення перевірочних заходів.

Водночас в пункті 9 розділу вказаної вище Інструкції зазначено, що до протоколу за наявності долучаються матеріали, що підтверджують факт учинення адміністративного правопорушення. Кожний документ повинен мати реквізити (дату, адресу, назву, підпис, а у визначених законом випадках - штампи, печатки), відповідати законодавству, своєму призначенню та містити достовірну інформацію.

Відповідальною особою як доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення до протоколу було додано схему місцевості виявлення правопорушення, з якої можливо встановити місце виявлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , напрямок їх руху та ймовірне місце перетину ними державного кордону в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України.

За таких обставин суд приймає до уваги додану до матеріалів справи схему місцевості виявлення правопорушення, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки вона дає можливість встановити інформацію щодо спроби незаконного перетину державного кордону та повністю узгоджується з іншими доказами як в цілому, так і в деталях та є таким, що не викликає сумніву.

Крім того, під час розгляду справи судом не установлено будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що особа яка підготувала адміністративні матеріали заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з морально-психологічного забезпечення) ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази у матеріалах справи, які надійшли до суду так їх і не додано ОСОБА_1 .

Отож, суд відхиляє викладені в письмових запереченнях доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В свою чергу винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 009129Е від 13 вересня 2025 року, з якого убачаються дані про його особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення, який останній підписав без будь-яких зауважень щодо його змісту (а.с.1); рапортом заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з морально-психологічного забезпечення) ОСОБА_2 від 13 вересня 2025 року, згідно якого він 13 вересня 2025 року о 14 год 50 хв будучи в прикордонному наряді «Група реагування», на напрямку с. Павлівка (Укр.) - с. Мочарівка (РМ) на відстані до 300 метрів від державного кордону України, в районі пп/зн 0442/02 зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 в якості пасажира у вище, зазначеному автомобілі знаходився ОСОБА_1 . Вказані громадяни здійснили спробу незаконного перетину Державного кордону України з Республікою Молдова на вихід з України поза пунктом пропуску, використовуючи при цьому транспортний засіб марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_2 , для як найближчого під`їзду до державного кордону, а далі хотіли здійснити спробу перетину державного кордон України в пішому порядку. Транспортний засіб вилучено, як засіб вчинення адміністративного правопорушення та доставлено до ВІПС «Павлівка (а.с. 2); схемою місцевості виявлення правопорушення від 13 вересня 2025 року, з якої установлено, що 13 вересня 2025 року о 14 год 50 хв, в результаті спрацювання фотопастки, прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані до 300 м від лінії державного кордону, в районі пп/зн 0442/02, зупинено автомобіль «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в якому в якості пасажира також знаходився ОСОБА_1 . Напрямок руху вказаного автомобіля з с. Павлівка (Україна) в напрямку с. Мочарівка (Р.Молдова) на вихід з України, в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України (а.с. 3); копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданого 02 січня 2020 року органом 5114 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був виявлений у останнього працівниками прикордонної служби, 13 вересня 2025 року о 14 год 50 хв на відстані до 300 м від лінії державного кордону, поблизу с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, де запроваджено прикордонний режим (а.с. 7).

Отже, винність ОСОБА_1 підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом, отриманих з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до абзацу першого п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року № 1199 (із подальшими змінами) «Про контрольовані прикордонні райони» в Одеській області таким, серед інших, є увесь Роздільнянський район, де запроваджений прикордонний режим.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених відповідними Законами України та постановами КМУ заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків за кордон.

Суд наголошує на тому, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 (чоловік призовного віку, мешканець м. Одеса), особа якого встановлена згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданого 02 січня 2020 року органом 5114, який мав останній при собі, виявлений прикордонниками 13 вересня 2025 року о 14 год 50 хв на відстані до 300 м від лінії державного кордону, поблизу с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області (в районі у якому запроваджений прикордонний режим).

При цьому, суд зауважує, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів у підтвердження того, що він перебував у зазначені в протоколі час та місці з іншою метою, ніж спроба незаконного перетину державного кордону. Крім того, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні переконливі відомості, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 , який є мешканцем м. Одеса, маючи при собі паспорт громадянина України для виїзду, знаходився в межах прикордонної смуги на відстані 300 метрів від лінії державного кордону України, під час дії воєнного стану та тимчасової заборони чоловікам у віці від 23 до 60 років перетину державного кордону України, з іншою метою, а ніж спроба незаконного перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску.

Отже, зазначене вище, а саме місце виявлення ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , прикордонним нарядом, близькість перебування його від лінії державного кордону, в сукупності з іншими дослідженими доказами, свідчить про умисні дії останнього спрямовані на спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску, групою осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктом пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення ураховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відношення до скоєного правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 , за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги обставини справи та характер вчиненого правопорушення, яке вчинено в період дії воєнного стану, особу порушника, який свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, а також ураховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зважаючи на вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації знарядь чи засобів вчинення правопорушення, оскільки матеріали справи не містять відомостей про існування останніх.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, з ОСОБА_1 також потрібно стягнути судовий збір в сумі 605 грн 60 коп, сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 23, 33, 40-1, 204-1, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт.Захарівка/21081100, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37607526, рахунок отримувача (стандарт IBAN) UA0015672.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно із статтею 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто 18700 гривень, що передбачено ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Захарівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Суддя