Дата документу Справа № 317/1329/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/632/25Головуючий у 1-й інстанції Нікітін В.В.
Єдиний унікальний №317/1329/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.3 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Гребнєва І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 28.02.2025 року о 20 год. 35 хв. на 475 км автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD EXPEDITION», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20.02.2025 року, виконавче провадження №70362528.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанову суду винесено з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ній висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення є помилковими. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи, не з`ясував обставини, що мають значення для її правильного вирішення, невірно оцінив докази.

На переконання ОСОБА_1 , наведене виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Гребнєва І.І., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст.283 КУпАП регламентовано вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції під час розгляду справи вищевказаних вимог КУпАП не дотримався.

Так, зі змісту резолютивної частини оскаржуваного судового рішення встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення згідно санкції вказаної частини статті КУпАП.

Проте у мотивувальній частині постанови судді зазначено, що суд першої інстанції встановив обставини події від 28.02.2025 року, під час якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця. При цьому, апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції, мотивуючи оскаржуване судове рішення, не виклав власних тверджень щодо кваліфікації дій водія за ч.3 ст.126 КУпАП.

Водночас, без правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відповідною частиною статті КУпАП суд у мотивувальній частині постанови зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом та іншими матеріалами справи.

Таким чином, в порушення вимог ст.280 КУпАП судом першої інстанції не надано належної юридичної оцінки зазначеним доказам, а лише формально їх перелічено у постанові, без деталізації того, що саме вони підтверджують.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що відносно ОСОБА_1 оформлено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Проте, як слушно зазначив ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі, безпосередньо лише протокол про адміністративне правопорушення, зокрема, викладені у ньому відомості, не можуть бути єдиним доказом у даній справі. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом має бути враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З матеріалів провадження встановлено, що постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20.02.2025 року у ВП №70362528 ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.09.2022 року, згідно судового наказу №201/6679/22, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 14.11.2022 року.

Апеляційний суд зауважує, що порядок стягнення аліментів врегульовано відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.2 ч.9 вказаної статті Закону передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, у тому числі й про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Тобто законодавець чітко визначив, що для встановлення відповідного тимчасового обмеження необхідно, щоб така заборгованість утворилась таким чином, що сукупний її розмір перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці.

Під час апеляційного перегляду постанови судді стороною захисту надано відповідні документи, з яких апеляційним судом достовірно встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не в результаті тривалого ухилення ОСОБА_1 від обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини та не сукупно, як вказано у матеріалах провадження, а одномоментно - внаслідок одноразового отримання ОСОБА_1 доходу з продажу транспортного засобу.

Вказане підтверджується відомостями копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.05.2023 року, оформленого та підписаного сторонами в РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області №1242; а також відомостями листа філії вказаної установи на запит.

Крім того, стороною захисту надано апеляційному суду копію розрахунку заборгованості, складеного під час виконавчого провадження №70362528.

Апеляційний суд, співставивши наведені у розрахунку заборгованості суми боргу із аналогічними даними наявної в матеріалах справи копії постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 20.02.2025 року (ВП №70362528), вбачає їх неузгодження між собою в контексті сум заборгованості станом на конкретний період.

Крім того, утворена згідно постанови державного виконавця сума боргу охоплює період з 20.02.2025 по 20.02.2025, тобто фактично становить один день (а.п.6).

Разом із тим, як вже зазначалось, наявна у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів утворилась одномоментно 09.05.2023 року в результаті продажу ним рухомого майна. Таким чином заборгованість у сумі 1/4 отриманого від продажу доходу підлягала сплаті у травні 2023 року. При цьому сума такої заборгованості має бути сформована із урахуванням встановленої положеннями ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України та виконавчим документом (судовим наказом) граничного розміру. Відтак, зазначена сума не повинна включатися до заборгованості за квітень 2023 року і червень 2023 року, як це помилково зазначено державним виконавцем у розрахунку.

У даному випадку ОСОБА_1 про значне збільшення заборгованості зі сплати аліментів внаслідок отримання вказаного доходу проінформовано не було, останній продовжував сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі, а у подальшому суму сплачених ним аліментів збільшено, що свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на зменшення такої заборгованості та одночасно вказує на відсутність наміру її збільшення.

Більш того, з наданих апеляційному суду документів вбачається, що виконавче провадження по сплаті заборгованості зі сплати аліментів закрито через повне погашення ОСОБА_1 своєї заборгованості. Постанова державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами скасована.

Вищевикладені обставини мають суттєве значення для розгляду даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зважає на те, що оскільки сторона захисту об`єктивно не мала можливості надати відповідні документи до суду першої інстанції, вони мають бути враховані під час апеляційного провадження, адже їх зміст ставить під сумнів законність і обґрунтованість прийнятого судового рішення.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції під час розгляду даного провадження не виконано вимог ст.ст.280, 283 КУпАП, що призвело до безпідставного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 березня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар