Єдиний унікальний номер 725/5349/25
Номер провадження 3/725/2170/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року Суддя Чернівецького районного суду міста Чернівців Піхало Н.В., розглянувши адміністративну справу, яка надiйшла вiд Чернівецької митниці Держмитслужби про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Чернівецька область, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.471 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2025 року о 22 год. 36 хв. в зону митного контролю на територію п/п «Порубне-Сірет», Чернівецької митниці в`їхав автомобіль марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. України ОСОБА_1 , який прямував з України до Іспанії в приватних справах. В даному автомобілі також слідували пасажирами громадяни України: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Вказані громадяни самостійно обрали для проходження митного контролю канал позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Згідно ч.5 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

При візуальному огляді гр. України ОСОБА_8 заявив про наявність особистих речей (сумки, посилки), які пред`явив до митного контролю.

Під час здійснення митних формальностей, а саме: огляду пред`явлених вищевказаних речей гр. ОСОБА_8 , було виявлено не заявлений до митного контролю, не задекларований товар, а саме: 14 фотоапаратів різних моделей, з ознаками старовини, що можливо мають антикварну цінність, які знаходились у вантажному приміщенні автомобіля серед різних речей (сумок, посилок) без ознак приховування.

У відповідності до ст. 370 МКУ старовинні фотоапарати не відносяться до переліку товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян. Також дані фотоапарати можливо підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року та можуть бути вивезені за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.

Гр. України ОСОБА_1 митний контроль пройшов та виявлені фотоапарати визнав своєю власністю, жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаних фотоапаратів не надавав.

Таким чином громадянин України ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо вивезення за межі митної території України.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.471 МК України.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. При цьому, зазначав, що матеріали справи не містять доказів того, що виявлені фотоапарати є предметами, які складають цінність та підпадають під дію ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей». Просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно з вимогами ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Частиною 3 статті 471 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Згідно з приміткою до цієї статті, недекларуванням вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Отже, для притягнення особи до відповідальності за цією статтею повинно бути доведено доказами, що товар, який особа переміщувала через митний кордон, підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення (у даному випадку) та такий товар особа не задекларувала.

При цьому, диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тому у протоколі повинно бути зазначено норму закону, якою встановлено заборону чи обмеження для переміщення вказаного товару.

Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил, митний орган вважає, що переміщуваний громадянином України ОСОБА_1 не задекларований товар, а саме:14 фотоапаратів різних моделей, з ознаками старовини підлягають обов`язковому декларуванню, оскільки підпадає під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення з митної території України відповідно до Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року.

Разом із тим, протокол не містить даних про те, яку саме норму вищевказаного Закону було порушено громадянином України ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості перевірити, чи дійснофотоапарати, які переміщував громадянин України ОСОБА_1 через митний кордон України, підпадає під обмеження щодо вивезення з митної території України.

Поняття культурних цінностей наведене у Законі України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», відповідно до якого культурними цінностями є об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Належність предметів до культурних цінностей визначається за результатами державної експертизи культурних цінностей. Якщо за результатами такої експертизи визначено, що предмети є культурними цінностями, необхідним є отримання свідоцтва на право вивезення культурних цінностей з території України (ст.11-13 Закону).

Такі вимоги кореспондуються із положеннями ч.2 ст.373 МК України та ч.2 Постанови КМУ №448 від 21.05.2012 року «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження», якими передбачено, що вивезення за межі митної території України культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі,якщо сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Із наявого у матеріалах справи експертного висновка №79 від 06.09.2025 року встановлено, що подані на експертизу вищевказані предмети усі разом та кожен окремо представляють майнову цінність. Вищевказані предмети усі разом та кожен окремо є предметами побуту масового і серійоного виробництва другої половини ХХ століття (після 1950 року) не є культурною цінністю, оскільки не підпадають під жоден з пунктів вичерпного списку об`єктів, що віднесені до культурних цінностей згідно статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей». Вказані предмети не підпадають під обмеження чи заборони передбачені законодавством України при вивезенні за межі митної території України, оскільки підпадають під категорію «Вітчизняні та зарубіжні предмети побуту масового і серійного виробництва, створені після 1950 року», передбачену у пункті 4 «Переліку сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення), яких дозвіл Державної служби контролюне потрібен».

Отже, зазначені документи не містять висновку про те, що надані на дослідження предмети є культурними цінностями, тобто мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Поняття «колекційна цінність», як критерій оцінки об`єкту дослідження, не передбачений ст.1 Закону.

Таким чином, суд вважає, що вилучений у громадянина України ОСОБА_1 товар, а саме: 14 фотоапаратів різних моделей, не є предметами, що мають культурну цінність, а тому підстав для їх письмового декларування судом не встановлено.

Крім того, згідно з ч.1 ст.371 МК України товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро (крім зазначених у частині другій цієї статті), не підлягають письмовому декларуванню при вивезенні (пересиланні) їх громадянами за межі митної території України.

Відповідно до висновка вищенаведеної експертизи, загальна вартість поданих на експертизу фотоапаратів в кількості 14 штук складає 15 880 грн., що не перевищує еквівалент, визначений ст. 371 МК України.

Інші докази, які би поза розумним сумнівом доводили винуватістьгромадянина України ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, відсутні, а відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.

У відповідності до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з постанов, зокрема про закриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить висновку, що у діях громадянина України ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України.

У відповідності до вимог ч. 3, 4 ст. 243 МК України, якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються. Товари, які були виявлені (знайдені) під час здійснення митного контролю в зонах митного контролю та/або у транспортних засобах, що перетинають митний кордон України, і власник яких невідомий, після закінчення строку зберігання, встановленого частиною п`ятою статті 240 цього Кодексу, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню. Інформація про знайдені (виявлені) товари протягом трьох днів розміщується для загального ознайомлення в місцях розташування органів доходів і зборів на весь строк зберігання таких товарів, а інформація про знайдені (виявлені) транспортні засоби, крім того, направляється до територіальних органів внутрішніх справ.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що в рамках провадження у справі про порушення митних правил було вилучено товар, а саме 14 фотоапартів різних моделей, які вилучені згідно протоколу про ПМП №0169/UA408000/2025 від 22.03.2025 року, та які підлягають поверненню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 221, 257, 335, 458, 471, 486, 493, 494, 522, 526, 527, 528, 529 МК України, ст.ст. 9, 247, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відносно громадянина України ОСОБА_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Вилучений згідно протоколу про ПМП №0169/UA408000/2025 від 22.03.2025 року товар, а саме:14 фотоапартів різних моделей, - повернути громадянину України ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Піхало Н.В.