Провадження № 3/127/6005/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Олександр Грант-Груп» виявлений факт неперерахування (несплата) податку на доходи фізичних осіб (основний платіж) з нарахованої, проте не перерахованої заробітної плати за період з 01.01.2018 по 31.12.2024 у загальній сумі 136595,8 грн, зокрема, за серпень 2024 року 36381,73 грн, вересень 2024 року 37041,23 грн, жовтень 2024 року 34614,76 грн, листопад 2024 року 2858,08 грн.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи була повідомлена належим чином, про що свідчить довідка про направлення судової повістки на електронну адресу останнього.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що під час проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Олександр Грант-Груп» виявлений факт неперахування (несплата) податку на доходи фізичних осіб (основний платіж) з нарахованої, проте не перерахованої заробітної плати за період з 01.01.2018 по 31.12.2024 у загальній сумі 136595,8 грн, зокрема, за серпень 2024 року 36381,73 грн, вересень 2024 року 37041,23 грн, жовтень 2024 року 34614,76 грн, листопад 2024 року 2858,08 грн.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення до останнього надана копія акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Олександр Грант-Груп» (далі Акт).

Оцінюючи наданий суду Акт, суд вважає за доцільне зауважити, що порушення щодо ведення податкового обліку, перераховані в Акті, відбулись в конкретному податковому періоді.

У постановах ВС від 11.04.2018 (справа № 804/401/17) та від 11.12.2018 (справа № 242/924/17), зазначив, що триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконання обов`язку відповідним суб`єктом або припинення дії відповідної норми закону.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на конструкцію частини другої статті 38 КпАП, зі змісту якої випливає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Для вирішення питання щодо наявності або відсутності у діянні ОСОБА_1 ознак триваючого правопорушення, суд вважає за доцільне звернути увагу на приписи частини першої статті 163-4 КпАП. Зокрема, зі змісту цієї норми випливає, що відповідальність настає у разі неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Зі змісту Акта випливає, що порушення ведення податкового законодавства були виявлені в ході проведення перевірки з 27.06.2025 по 17.07.2025, тобто у разі встановлення ознак триваючого правопорушення строк притягнення до відповідальності слід обраховувати саме з моменту їх виявлення, на який наявне посилання у Акті.

Як суд зазначив вище, порушення були вчинені у період з серпня по грудень 2024 року, проте були виявлені в ході проведення перевірки з 27.06.2025 по 17.07.2025, на час проведення якої усунуті не були. Саме тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 КпАП, за ознаками неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного примусу (стягнення), необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставини, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність останнього, судом не встановлені. Тому суд вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією закону про адміністративну відповідальність у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 163-4, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) гривню на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: