Справа № 740/4640/25
Провадження № 3/740/1423/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М,, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за статтями 130 ч.1, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 09.08.2025 о 21-й годині по вул. Мигалівська, 4, м. Ніжин керував електровелосипедом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6820 результат 2,14 проміле, тест 680.

ОСОБА_1 09.08.2025 о 21-й годині по вул. Мигалівська, 4, м. Ніжин керував електровелосипедом, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «DACIA LOGAN», Д.Н.З. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль та електровелосипед отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину заперечив та пояснив, що вживав горілчані напої, а потім їхав на електровелосипеді. Коли до нього позаду наблизився автомобіль DACIA LOGAN, він з`їхав на праве узбіччя, а автомобіль зменшив швидкість і їхав дуже повільно і по прямій траєкторії але дуже близько до правого краю проїзної частини і до нього, на зустріч також їхав автомобіль. Так як в нього були навантажені на електровелосипед кабачки, він не втримав рівноваги і впав в бік автомобіля DACIA LOGAN, зачепив його рукою. Ніяких механічних пошкоджень на своєму електровелосипеді чи автомобілі не бачив. Причиною ДТП вважає те, що автомобіль, а не він, не дотримався безпечного інтервалу. Схему ДТП він не підписував, підпис у ній від його імені йому не належить. У ній вказано відстань від електровелосипеда до автомобіля 20 м, хоча в дійсності було метрів 50. Також зазначено перебування електровелосипеда на дорозі, хоча він був на узбіччі. Відповідати ж за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не повинен, оскільки керував електровелосипедом, який змонтував сам з звичайно велосипеда, встановивши мотор-колесо, акамуляторну батарею з контролером, важіль регулювання швидкості, спідометр. Електровелосипед приводить в рух як мотор-колесом, так і мускульною силою через педалі і цепну передачу зусилля.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Суд надає оцінку доказам у справі у відповідності до ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортного засобу, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 417904 від 09.08.2025; схемою ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які узгоджуються з схемою ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 в яких він вказав, що 09.08.2025 близько 21-ї години рухаючись по вул. Мигалівська в м. Ніжині керував електровелосипедом та впав на автомобіль, який їхав з лівої сторони від нього в напрямку вул. І. Франка. До ДТП вживав алкогольні напої, а саме пиво; відеозаписом.

Пояснення ОСОБА_1 , що причиною ДТП є те, що автомобіль, а не він, не дотримався безпечного інтервалу, спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які узгоджується з зафіксованими на відеозапис по прибуттю на місце події поліцейських, та які зводяться до того, що саме ОСОБА_1 при наближенні автомобіля хаотично рухався на електровелосипеді по дорозі ("виляв"), а при його об`їзді різко звернув і впав на автомобіль, що не суперечить і стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Зауваження ОСОБА_1 щодо схеми місця ДТП безпідставні, адже як вбачається з відеозапису, на момент оформлення адміністративних матеріалів електровелосипед перебував на вказаному у схемі місці.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд ураховує, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння має наслідком адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 розділу ІІ Інструкції).

Згідно із п. 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 417860 від 09.08.2025, органом, що склав протокол, до суду надано: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.08.2025, яким зафіксовано виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат приладу «Драгер», згідно якого ОСОБА_1 09.08.2025 перебував у стані алкогольного сп`яніння 2,14 проміле; висновок приладу Alcotest 6820, тест № 680 від 09.08.2025 здійснений о 21.39 год, за яким результат тесту відносно ОСОБА_1 2,14 проміле; письмові пояснення ОСОБА_1 в яких він вказав, що 09.08.2025 близько 21-ї години рухаючись по вул. Мигалівська в м. Ніжині керував електровелосипедом та втративши свідомість впав на автомобіль, який їхав з лівої сторони від нього в напрямку вул. І.Франка. До ДТП вживав алкогольні напої, а саме пиво; письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З переглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 давав підстави вважати наявними в нього такі ознаки алкогольного сп`яніння як незв`язна мова, нестійка хода. Крім того, на відеозаписі зафіксовано те, що в ході спілкування з поліцейським ОСОБА_1 не тримався упевнено на ногах, його мова була незв`язною, та добровільно погоджується на продув трубки приладу Alcotest 6820, яким зафіксовано результат, а саме 2,14 проміле, а також зафіксовано огляд електовелосипеда під час якого ОСОБА_1 показує конструктивні особливості пристрою.

Отже, сукупністю відомостей у відеозаписах та висновку приладу Alcotest 6820, тест №680 від 09.08.2025, письмових поясненням ОСОБА_1 , а також наданих ним у суді, підтверджується керування ОСОБА_1 електовелосипедом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , що він не є суб`єктом правопорушення і не був водієм у розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху, оскільки він не керував транспортним засобом, а керував електровелосипедом, що в розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху не є транспортним засобом та не відноситься до категорії транспортних засобів, за керування якими передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Розуміння положень КУпАП та Правил дорожнього руху, за яким відсутні підстави для притягнення особи, яка керує електровелосипедом у стані сп`яніння, до відповідальності за ст. 130 КУпАП через те, що на таку особу не поширюють положення розділу 2 Правил дорожнього руху, тобто обов`язки та права водіїв саме механічних транспортних засобів, на думку суду, є хибним, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП жодним чином не передбачає, що об`єктивна сторона діяння полягає у порушені обов`язків саме водіями (тобто особами, які керують транспортним засобом і мають посвідчення водія) і саме механічних транспортних засобів, а не будь-яких інших.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами (без зазначення, якими саме: механічними, немеханічними, електричними чи іншими) особами (без зазначення, що такі особи є водіями), зокрема в стані алкогольного сп`яніння. Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення для водіїв, і окремо для інших осіб.

У контексті обставин справи, терміном, вжитим у ч. 1 ст. 130 КУпАП і для з`ясування значення якого для правильного застосування зазначеної норми права необхідно звернутися до інших актів законодавства є термін "транспортний засіб".

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

До транспортних засобів відноситься і велосипед, який у абзаці шістнадцятому пункту 1.10 Правил дорожнього руху визначений як транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Наведені положення законодавства свідчать, що в залежності від того, яким чином транспортні засоби приводяться в рух, вони поділяються на механічні, які приводяться в рух за допомогою двигуна, та немеханічні, які приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо) або в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи).

Механічні транспортні засоби за правилами п. 2.13 Правил дорожнього руху класифіковані за категоріями: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів; Т - трамваї та тролейбуси.

До транспортних засобів належать і електричні транспортні засоби.

Так, відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023, який набрав чинності 23.03.2023 внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» також закріплено законодавче визначення електробуса, електробуса з подовженим запасом ходу, електромобіля, електромобіля вантажного, електромобіля легкового, легкого персонального електричного транспортного засобу, низькошвидкісного легкового електричного транспортного засобу.

Зокрема, легким персональним електричним транспортним засобом є колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом є колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Таким чином, аналіз наведених законодавчих положень свідчить, що електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка є транспортними засобами, що поділяються на дві категорії, а саме: легкий персональний електричний транспортний засіб та низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Отже, коли електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Поняття ж "електровелосипед" Правила дорожнього руху чи інші нормативно-правові акти не містять.

Хоча пристрій, яким керував ОСОБА_1 , не є механічним чи виключно електричним транспортним засобом, оскільки може приводитися в дію не лише за рахунок двигуна внутрішнього згорання чи електродвигуна, а і за рахунок мускульної сили людини, однак він з цих же причин не є і велосипедом, адже може приводитися в дію не лише за рахунок мускульної сили людини, а й електродвигуна.

Втім, за зовнішнім виглядом та характерними ознаками конструкції пристрою, яким керував ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_1 про його технічні характеристики - обладнаний мотор-колесом потужністю 350 Вт з редукторним двигуном, та звичайним колесом, а також акумулаторною батареєю з вмонтованим контролером, важілем регулювання швидкості, велосипедним спідометром, що у сукупності дає можливість приводити пристрій у рух мотор-колесом, а також педалями, за допомогою яких можливо приводити його в дію і мускульною силою людини, суд доходить висновку, що цей пристрій відповідає всім встановленим п. 1.10 ПДР ознакам транспортного засобу, так як призначений для перевезення людей і (або) вантажу.

При цьому, як вже зазначав суд вище, норма статті 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, або керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

У цьому аспекті норми ст. 130 КУпАП конкурують лише з нормою ч. 3 ст. 127 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху особами, які керують такими транспортними засобами як велосипеди, гужовим транспортом, і перебувають у стані сп`яніння.

Тобто, для осіб, які є учасниками дорожнього руху, порушили Правила дорожнього руху, керують велосипедом чи гужовим транспортом у стані сп`яніння передбачена адміністративна відповідальність спеціальною нормою ч. 3 ст. 127 КУпАП.

Але, для водіїв персональних електричних транспортних засобів та низькошвидкісних легких електричних транспортних засобів, інших транспортних засобів у законодавстві відсутні спеціальні норми відповідальності за порушення заборони керувати транспортним засобом у стані сп`яніння.

За такого, для них, за умов керування транспортними засобами у стані сп`яніння чи відмови від огляду на стан сп`яніння настає адміністративна відповідальність за загальними нормами ст. 130 КУпАП.

Як визначено ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5 Правил дорожнього руху).

Отже, ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом на дорозі загального користування був учасником дорожнього руху, адже використовував автомобільну дорогу, призначену для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, а відтак повинен був не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, не наражати на небезпеку себе і інших учасників дорожнього руху, що неминуче має місце у разі керування на автомобільній дорозі транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, адже впливає на правильне сприйняття дорожньої обставновки, швидкість реакції, тощо.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 використовував електровелосипед як транспортний засіб, останній повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування, з додержанням вимог Правил дорожнього руху.

Хоча Правилами дорожнього руху не встановлено обов`язків електровелосипедистів, такі обов`язки передбачені для велосипедистів, які керують наближеним видом транспортного засобу.

Велосипедисти повинні виконувати вимоги Правил дорожнього руху, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам розділу 6 (п. 6.7 ПДР). Встановлена ж п. 2.9а ПДР заборона водіям керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не суперечить вимогам розділу 6 ПДР, а порушення такої заборони має наслідком для велосипедистів відповідальність за ч. 3 ст. 127 КУпАП. Тобто, положення п. 6.7 ПДР поширюють дію положень п.2.9а ПДР і на велосипедистів, яким як і водіям при керуванні механічних транспортних засобів, заборонено при керуванні велосипедом на автомобільній дорозі загального користування перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

Відсутність у передбаченому ч. 2 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" переліку учасників дорожнього руху такої категорії, як електровелосипедисти, а також відсутність нормативного визначення електровелосипеда і електровелосипедиста, та обов`язків електровелосипедистів, свідчить не про те, що законом не встановлено протиправність керування електровелосипедом у стані алкогольного сп`яніння на автомобільній дорозі загального користування, як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення за ст. 9 КУпАП, чи що електровелосипед не є транспортним засобом в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а лише, що не приведено нормативно-правові акти у відповідність один одному, і певне не врегулювання Правилами дорожнього руху відносин (формулювань термінів), які виникли внаслідок прийняття Закону України від 24.02.2023 N 2956-IX "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів".

Суспільні відносини, а також розвиток технологій, видів та особливостей різних транспортних засобів завжди передують їх правовому регулюванню і використання у законодавчих актах узагальнених (родових) термінів для визначення певних їх категорій є закономірним, а відтак відсутність конкретного визначення певного підтипу транспортного засобу, за умови, що він за своїми характеристиками відповідає суті поняття "транспортний засіб", вжитому у ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 1.10 Правил дорожнього руху, не може бути формальною підставою для уникнення відповідальності.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що в розумінні закону ОСОБА_1 керував електровелосипедом, який є транспортним засобом, відмінним від велосипеда, та на нього поширюється дія закону про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не передбачає як обов`язкової ознаки керування саме механічним транспортним засобом.

За таких обставин, оскільки факт керування і перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечує, і він доводений достатніми у своїй сукупності доказами, дослідженими у ході судового розгляду, в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, з обвинувачення визнаного доведеним, суд виключає викладене у протоколах про адміністративне правопорушення твердження про марку електровелосипеда, яким керував ОСОБА_1 - «ТАТА», так як достатніх доказів цієї обставини матеріали справи не містять, а також викладене у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП твердження про порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху, оскільки даний пункт поширюється на водіїв механічних транспортних засобів, а також в силу положень п. 6.7 ПДР його дія поширюється на велосипедистів, але відсутні правові норми щодо поширення його дії на електровелосипедистів, що жодним чином не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як диспозиція цієї частини статті КУпАП хоча по суті і встановлює відповідальність за порушення однієї з вимог Закону України "Про дорожній рух" і Правил дорожнього руху, але у ній не використані формулювання про порушення певних правил, норм, стандартів тощо, наприклад Правил дорожнього руху, шо для дотримання вимоги про чіткість і зрозумілість обвинувачення вимагало б звернення до положень таких нормативно-правових актів і зазначення конкретного їх положення (статті, частини, пункту), які порушені, а натомість диспозиція сформульована чітко та однозначно, і передбачає відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, тобто вже у своєму змісті містить вичерпний опис дій, які складають об`єктивну сторону правопорушення.

Згідно ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на наведене, наявними у справі доказами згідно ст. 251 КУпАП підтверджується порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та враховуючи характер вчинених правопорушень з метою запобігання правопорушенням, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення згідно ст.36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Про сплату штрафу повідомити суд шляхом представлення документа про його сплату безпосередньо або направити поштою за адресою: вул. Шевченка, 57А, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600 (ел. пошта ).

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору на користь держави за реквізитами: отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37972475, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0025001, код класифікації доходів бюджету 21081300.

Строк звернення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь