ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2100/25 Справа № 185/4754/25 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю.А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2025 року о 01.17 годині в м. Павлоград по вул. Леоніда Каденюка, 22 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW X3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Alcotest 6820 Drager на місці зупинки транспортного засобу або пройти такий огляд у медичному закладі КНП «ПЛІЛ» ПМР відмовився під безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що суд першої інстанції не об`єктивно оцінив докази.

Зазначає, що суд першої інстанції провів судовий розгляд за його відсутності, попри його заяви про відкладення.

Вказує, що на відеозаписах відсутній факт проходження ним огляду за допомогою приладу, також працівниками поліції не було забезпечено такого огляду в медичному закладі. Вважає, що його відмова була неправомірно трактована, оскільки його відмова була зумовлена юридичною необізнаністю. Вважає, що працівники поліції не мали права складати протокол відносно військовослужбовця.

Вважає, що вимоги інспектора поліції є незаконними та не можуть слугувати підставою для доказу адміністративного правопорушення.

Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №311065 від 25.04.2025 року, що 25.04.2025 року о 01.17 годині в м. Павлоград по вул. Леоніда Каденюка, 22 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW X3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Alcotest 6820 Drager на місці зупинки транспортного засобу або пройти такий огляд у медичному закладі КНП «ПЛІЛ» ПМР відмовився під безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою інспектор Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції Шамота В.Ю.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до рапорту поліцейського Шамоти В.Ю. від 25.04.2025 року, 25.04.2025 року під час несення служби спільно із поліцейським Полторацьким В.В. о 01.17 годині за адресою: м.Павлоград, вул.Леоніда Каденюка, - біля будинку №22 було зупинено транспортний засіб марки «BMW X3», державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення комендантської години під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При перевірці документів у водія ОСОБА_1 було помічено ознаки алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, або пройти такий огляд у медичному закладі КНП «ПЛІЛ» ПМР водій ОСОБА_1 відмовився під безперервну відео фіксацію на службову камеру 795566, 795625. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонено, транспортний засіб припарковано без порушень ПДВ, про повторність попереджено.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників поліції щодо досліджуваних подій.

Так, на першому записі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 від 25.04.2025 на відрізку часу «01:20» біля автомобіля «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору стоїть водій у військовій формі разом з дівчиною та спілкується з поліцейськими, один з них просить надати посвідчення водія та зазначає про відеофіксацію подій.

На другому записі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 від 25.04.2025 на відрізку часу «01:40» на відео з`являється ще один військовий та в категоричній формі зазначає, що водій не буде проходити ніякий огляд. Поліцейський пропонує пройти огляд на місці зупинки, проїхати до медичного закладу, сам водій відмовляється проходити будь-який огляд. Поліцейський ще перепитує у водія: чи буде водій проходити огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» та їхати в медичний заклад? Водій відмовляється від проходження огляду, оскільки на думку водія, поліцейські не можуть складати стосовно військовослужбовців протоколи про адміністративні правопорушення. На відрізку часу «01:40» поліцейський роз`яснює водію його права та обов`язки та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Інший військовослужбовець з ознаками сп`яніння постійно заважає, втручається в спілкування водія та поліцейських, зазначає, що водій відмовляється «від усього», пізніше називає себе « ОСОБА_3 », починає висловлюватись нецензурно.

На третьому записі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_4 від 25.04.2025 на відрізку часу «01:40» інший військовослужбовець в нецензурній формі під час спілкування водія з поліцейським голосно каже про необхідність виклику військової служби правопорядку. Поліцейський звертається до водія та називає його « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та пропонує пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці, водій відмовляється. На пропозицію поліцейського проїхати в медичний заклад, водій відмовляється. Поліцейський знову перепитує та пропонує пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи проїхати до медичного закладу, водій знову відмовляється та зазначає, що на нього поліцейські не можуть скласти протокол про адміністративне правопорушення, бо він військовослужбовець. Далі поліцейський роз`яснює водію його права та обов`язки та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, на четвертому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_4 від 25.04.2025 на відрізку часу «01:20» поліцейський представляється водію, зазначає своє прізвище, ім`я, по батькові. На запитання поліцейського: чому водій не зупинявся під час руху на проблискові маячки, - водій відповідає, що «трохи не побачив». У водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, сповільненість, порушення координації рухів. Поліцейський просить пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, оскільки водій до цього рухався на автомобілі та не зупинявся на сигнали проблисковими маячками. Водій пропонує розійтись, бо він приїхав додому. Поліцейський наполягає надати водію своє посвідчення або інший документ, який посвідчує його особу. Водій пояснює, що він є військовим. Він приїхав, завіз дівчину військовому, а сам повертається назад. Водію повідомляють про відеозйомку, на що водій в нецензурній формі просить «закрити цю зйомку». Поліцейський знову звертається до водія з вимогою надати посвідчення водія. Водій в нецензурній формі відповідає, що в нього немає документів. Водій пропонує встановити його особу за допомогою «Дії». Водій виправдовується та каже, що не бачив проблискових маячків та зупинки автомобіля до цього, вказує що він їхав з дівчиною, яку мацав, бо тривалий час не бачив. На відрізку часу «01:22» водій показує екран телефону, а поліцейський зачитує дані водія: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Водій просить поліцейського нічого не писати.

Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Так, наданим суду відеозаписом зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та який на вимогу поліцейського пройти огляд, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Вищезазначені докази, досліджені під час апеляційного розгляду, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції - пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Розділу 1 Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1 розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2)охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Враховуючи вище наведене, в сукупності досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Аналізуючи показання водія ОСОБА_1 на записах, що зафіксовані нагрудними камерами поліцейських про те, що стосовно нього, як військовослужбовця, поліцейський не уповноважений складати протоколи про адміністративне правопорушення, та про те, що він не керував автомобілем, - суд приходить до їх неспроможності, виходячи з наступного.

З досліджених тих же відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 під час руху на автомобілі не зупинився на сигнали проблискових маячків службового автомобіля поліції в комендантську годину, доїхав до місця неподалік свого місця проживання, де вже поліцейські зупинили його. На записах водій ОСОБА_1 підтверджує факт керування автомобілем, зазначаючи причину несвоєчасної зупинки тим, що він відволікся на дівчину, що була пасажиркою, яку він привіз до знайомого.

Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з даної норми, поліцейським під час пропозиції водію ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та/або в медичній установі для встановлення стану алкогольного сп`яніння було застосовано технічний засіб відеофіксації: нагрудну камеру, - тому свідки не запрошувались.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також стороною захисту не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами по справі та переглянутим в судовому засідання відеозаписом з боді камер працівників поліції.

Інші доводи, викладені захисником в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції оцінює критично, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко