П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К., за участю особи відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали ТВО командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 172-20 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про військове адміністративне правопорушення серії Т0300 №10-2025 від 25.08.2025 року вбачається, що 24.08.2025 року о 15 год. 30 хв. військовослужбовець ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 перебував з ознаками алкогольного спяніння, що підтверджується даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №825 від 24.08.2025 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ТВО командира військової частини НОМЕР_1 за ч.3 ст. 172-20 КпАП України розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, зокрема зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно іншої особи, оскільки він згідно паспорту громадянина України є ОСОБА_1 . З огляду на викладене просив суд закрити провадження по даній справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч.3 ст.172-20 КУпАП диспозиція статті передбачає розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП, саме за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію»на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» цей Указ набрав чинності, його дію продовжено Указом Президента України 14.01.2015, а Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію та після його затвердження Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» цей Указ набрав чинності з дня фактичного початку воєнних дій, у зв`язку з чим в Україні відповідно дост. 1 Закону України «Про оборону України»та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 18.03.2014 розпочався особливий період, який триває наразі.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 , затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 04.02.2022 року № 2102-ІХ у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24.02.2022 на всій території нашої держави введено воєнний стан, строк дії якого триває.

Таким чином, з 24.02.2022 року і по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

Згідно Листа ВС від 13.07.2018 року №60-1543/0/2-18 «Щодо тлумачення поняття «особливий період» вбачається, що Верховний суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою в Україні діє особливий період.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, єдиною підставою адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, як в нормативному так і у фактичному аспекті.

Адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або з необережності) дія або бездіяльність, що посягає на державний чи громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачена адміністративна відповідальність.

Під адміністративним правопорушенням, як підставою адміністративної відповідальності розуміється винне протиправне діяння, яке посягає на встановлені правом і забезпечені адміністративно-правовими санкціями правила поведінки громадян і посадових осіб в сфері державного управління.

Кваліфікація того чи іншого правопорушення здійснюється шляхом встановлення його складу. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення і відрізняють його від інших правопорушень. Іншими словами, склад правопорушення - це встановлена правом сукупність ознак, при наявності яких анти-суспільне діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Склад адміністративного правопорушення включає: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатна нести адміністративну відповідальність.

Як встановлено судом, протокол про військове адміністративне правопорушення серії Т0300 №10-2025 від 25.08.2025 року запроваджений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання призначене на 23.09.2025 року о 09. год. 50 хв. з`явився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа якого встановлена згідно паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , копію паспорту громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 долучено до матеріалів справи.

Таким чином, судом встановлено, що протокол про військове адміністративне правопорушення серії Т0300 №10-2025 від 25.08.2025 року запроваджено відносно не існуючої особи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про неможливість притягнення особи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності.

Водночас, протоколу за ч.3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запроваджено не було, та на розгляд суду такий не надходив, що свідчить про неможливість притягнення особи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що такі не відповідають вимогам, передбаченим ст. 251 КУпАП, що в своїй сукупності ставить під сумнів достовірність відомостей внесених до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак не можуть вважатися допустимими та належними доказами.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на те, що протокол про військове адміністративне правопорушення серії Т0300 №10-2025 від 25.08.2025 року запроваджено відносно не існуючої особи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку , що провадження в справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючисьч. 3 ст.172-20,221,284,285,289,294КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца