Провадження №: 3-зв/336/4/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

25 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши заяву захисника адвоката Лихосенка Євгена Олександровича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа ЄУН 336/8584/25) про відвід судді, -

встановив:

В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа ЄУН 336/8584/25).

25 вересня 2025 року до суду надійшла заява від захисника адвоката Лихосенка Євгена Олександровича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відвід судді Дацюк О.І.

В обґрунтування заяви про відвід судді захисник вказує, що ним при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП подано ряд клопотань, а саме: 1) клопотання про направлення справи до УПП в Запорізькій області для направлення до іншого суду в задоволенні клопотання відмовлено; 2) клопотання про допит поліцейських за обставинами складання протоколу - в задоволенні клопотання відмовлено; 3) клопотання про витребування висновку з медичного закладу про самостійне проходження особою огляду на стан сп`яніння - в задоволенні клопотання відмовлено.

Крім того, ним подано документи, що у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності хворіє дитина, а тому вона не з`явилася до суду, але бажає брати участь у судовому засіданні. Він заявив клопотання про перенесення розгляду справи, але суддя відмовила у перенесенні судового засідання.

Заявник вважає, що такі процесуальні дії судді дають підстави сумніву у неупередженості судді Дацюк О.І., а тому просить задовольнити заяву про відвід судді.

Вказана заява про відвід судді, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана в провадження судді Петренко Л.В.

Питання про відвід вирішується невідкладно.

ОСОБА_1 та її захисник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви належним чином повідомлені. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали справи, суддя дійшов до такого висновку.

Згідно з вимогами ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи заяву захисника адвоката Лихосенка Є.О. про відвід судді Дацюк О.І., суддя виходить з того, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку вирішення заяв про відвід, проте відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Таким чином, з метою забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП при вирішенні питання про відвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та при розгляді заяви про відвід, суду необхідно керуватися положеннями КПК України.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Веттштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Лихосенко Є.О. мотивує свою заяву про відвід судді тим, що він не погоджується з процесуальними діями судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, проте конкретних обставин, які дають підстави для виникнення сумнівів щодо неупередженості судді Дацюк О.І. не наведено.

Незгода з процесуальними діями чи рішеннями судді не є підставою для відводу судді.

Водночас, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, та «Веттштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши доводи захисника адвоката Лихосенка Є.О. щодо відводу судді Дацюк О.І., суддя приходить до висновку, що наведені в заяві підстави відводу, не вказують на наявність обставин, які можуть викликати сумніви у неупередженості судді Дацюк О.І. при розгляді справи про адміністративне правопорушення ЄУН 336/8584/25 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя не знайшов підстав для відводу судді Дацюк О.І. по справі про адміністративне правопорушення 336/8584/25 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому заява захисника адвоката Лихосенка Є.О. про відвід судді підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.8 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.284 КУпАП, суддя,

постановив:

Заяву захисника адвоката Лихосенка Євгена Олександровича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа ЄУН 336/8584/25) про відвід судді Дацюк Ольги Ігорівни - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Петренко