ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4007/25

провадження № 3/0285/1902/25

18 вересня 2025 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О. при секретарі судового засідання Клечковській М. М.,

з участю:

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

за ч.3 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

який проживає в АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 , повторно протягом року, 14.07.2025 близько 18 год та 18.07.2025 близько 14 год, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого висловлював в їх адресу слова образ та погроз фізичною розправою, намагався вдарити дружину, що завдало шкоди їх фізичному та психологічному здоров`ю.

Окрім того, вчиняючи домашнє насильство 18.07.2025 близько 14 год ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №508161 від 15.07.2025.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 складено 4 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, які взаємопов`язані, вважаю за можливе об`єднати справи в одне провадження. Це відповідатиме принципу процесуальної економії та виключить можливість винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Розгляд справ по суті не розпочинався, а тому спільний їх розгляд буде доцільним та дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що не вчиняв домашнього насильства, навпаки дружина зловживає спиртними напоями і вчиняє сварки, викидає його речі з будинку.

Заслухавши пояснення учасника, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

За приписами ст.173-2 КУпАП, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту Закон), а також Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) домашнім насильством є умисне діяння (дії або бездіяльність), всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, які відбуваються в сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.173 КУпАП настає в разі повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 або ч.2 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника це спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (ч.1 ст.1 Закону).

За невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.173-8 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП України).

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема:

даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД №467826 від 15.07.2025, ВАВ №039422 від 15.07.2025, ВАД №086073 від 18.07.2025, ВАВ №039347 від 18.07.2025;

рапортами про опрацювання заяв про отримання зі служби 102 повідомлень від ОСОБА_3 від 15.07.2025 про вчинення відносно неї та їх доньки ОСОБА_4 домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_1 ;

протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від потерпілої ОСОБА_3 та її письмовими поясненнями, в яких вона повідомила про вчинення відносно неї та їх доньки домашнього насильства чоловіком;

даними термінового заборонного припису стосовно кривдника серії серії АА №508161 від 15.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_3 строком на 10 діб, а саме з 10 год 15.07.2025 по 10 год 26.07.2025;

формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , відповідно до якої рівень небезпеки визначений як високий.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, вони відповідають вимогам ст.251 КУпАП України, логічно та послідовно доповнюють і не протирічать один одному, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Останньою постановою Звягельського міськрайонного суду від 06.05.2025 ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство відносно дружини). Однак він продовжує вчиняти систематичні дії, внаслідок яких його дружина та донька зазнають погіршення якості життя, психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування.

Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу.

Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив діяння, що підпадають під ознаки домашнього насильства та його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначених правопорушень. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчинених правопорушень та важливість проблеми домашнього насильства; особу ОСОБА_1 , який діє з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі; положення ч.2 ст.36 КУпАП; всі обставини справи в їх сукупності.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, адміністративне стягнення має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні йому адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Саме такий вид адміністративного стягнення є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні насильницької поведінки винної особи, формування в неї нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках у сім`ї, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до ст.39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом.

Враховуючи обставини вчинення правопорушення, відомості про особу винного, вважаю за можливе не направляти ОСОБА_1 для проходження програми, передбаченої Законом.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-36, 173-2, 173-8, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Справу №285/4007/25 (провадження № 3/0285/1902/23) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП

об`єднати зі справами №285/4009/25, №285/4010/25 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.173-2 КУпАП та №285/4181/25 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.173-8 КУпАП,

присвоївши справі №285/4007/25 (провадження № 3/0285/1902/23).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин