Справа № 482/1515/25
Номер провадження 3/482/687/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2025 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Кічула В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Павлівка Радехівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_2 , громадянки України, офіцера групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 , капітана, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

23.06.2025 року о 14 год. 00 хв. капітан ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді офіцера групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишила місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та незаконно перебувала поза її межами, вирішуючи особисті питання (м. Одеса) та проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 18 год. 00 хв. 25.06.2025 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила про закриття справи за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без її участі та без надання можливості надати пояснення; не була ознайомлена зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, не була належно викликана, не підписувала пояснень.

Вказала, що під час відсутності її за місцем несення служби вона постійно перебувала на зв`язку в телефонному режимі, пояснювала причину відсутності за сімейними обставинами та медичними показниками.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення № А5025 від 02.07.2025 року, відповідно до якого 23.06.2025 року о 14 год. 00 хв. капітан ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді офіцера групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишила місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та незаконно перебувала поза її межами, вирішуючи особисті питання (м. Одеса) та проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 18 год. 00 хв. 25.06.2025 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, в якому ОСОБА_1 власноручно написала, що ознайомлена із ним 04.07.2025 року;

-даними рапорту начальника групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого 23.06.2025 року оо 14:00 офіцер групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 та без дозволу керівника виїхала в АДРЕСА_1 та на даний час не повернулася. Військовослужбовець на телефонні дзвінки відповідає, але поки повертатися не має бажання;

-даними довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 , офіцером групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 ;

-даними рапорту начальника групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого офіцер групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 25.06.2025 року повернулася до місця несення служби військової частини НОМЕР_1 та приступила до виконання службових обов`язків;

-даними довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_1 про повернення після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , офіцера групи психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 ;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.06.2025 року № 669 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 »;

-даними акту службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 ;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.06.2025 року № 149 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 »;

-даними письмового пояснення ОСОБА_1 , в яких вона вказала, що 23.06.2025 року вона мала намір поїхати до м. Одеса у власних справах, але отримала відмову від свого безпосереднього керівника, після чого о 14 год. 00 хв. поїхала до м. Миколаєва, а саме до УДБР, щоб завезти туди матеріали службових розслідувань. По дорозі до м. Миколаєва ОСОБА_1 отримала дзвінок від майора ОСОБА_2 , який запитав де вона, на що ОСОБА_1 відповіла, що їде до м. Миколаєва щоб передати матеріали до УДБР, після чого ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що подає її у СЗЧ;

-даними листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, відповідно до якого в діях капітана ОСОБА_1 не вбачається ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні;

-іншими матеріалами справи.

Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Відповідно до ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат зобов`язаний:

підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;

знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;

знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;

сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;

постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;

знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);

додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;

бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;

виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;

повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;

своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;

неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;

виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);

у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;

під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Відповідно до статтей 2-4 Дисциплінарно статут Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, матеріали службового розслідування, пояснення ОСОБА_1 , надані під час службового розслідування та до суду, які різняться між собою, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, суд вважає доведеною.

Заперечення ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи та зібраними під час службового розслідування доказами. Зокрема, заперечення щодо позбавлення її можливості надати пояснення спростовуються отриманими капітаном ОСОБА_3 від ОСОБА_1 поясненнями, які враховано судом, крім цього, таке право їй було забезпечено в ході судового розгляду справи по суті.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Враховуючи особу винного, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст., 33 - 35, 221, 252, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, який стягнути на користь держави, рахунок № UA0014468, КОД отримувача (ЄДРПОУ) 37992030, отримувач Миколаїв. ГУК/тг м. Нова Одеса/21081100, банк Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Кічула