Справа № 135/1361/25
Провадження № 3/135/517/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.09.2025 м.Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які 17.09.2025 надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області було складено протокол серії ВАД №672756 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, в якому зазначено, що 15.09.2025 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , яке виражалось в образах нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, при виклику по телефону вказав, що проходить службу в Збройних силах України, тому не матиме змоги з`явитись в суд 19.09.2025.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала щодо розгляду справи без ОСОБА_1 . Пояснила, що він проходить службу в ЗСУ, на даний час перебуває на лікарняному.

Cправа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП не відноситься до переліку справ, визначених ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Враховуючи викладене, позицію потерпілої, а також те, що ОСОБА_1 повідомив, що не зможе з`явитись до суду, суд вважає можливим розглянути дані матеріали справи про адміністративне правопорушення без його участі, на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні потерпіла пояснила, що в вівторок 16.09.2025 вона була на роботі, до неї прийшов ОСОБА_1 , почав виясняти стосунки. Потім після того, як вона прийшла з роботи, він прийшов додому та почав її ображати, вони посварились. Вона викликала поліцію. Вказала, що 15.09.2025 працівників поліції не викликала, поліцейським телефонував ОСОБА_3 з приводу того, що вона забрала в нього оавтомобіль. На даний час вони помирились, претензій вона до нього не має, просила суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення потерпілої, вважаю, що провадження в справі слід закрити виходячи з такого.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.283КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст.7 КУпАП).

Як вбачається з положень ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_2 , тобто умисних діянь фізичного, психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №672756 складеного інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Пікіною Р-К.В. 15.09.2025 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , яке виражалось в образах нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП України.

До вказаного протоколу додано терміновий заборонний припис стосовно кривдника Серії АА №518762 від 15.09.2025, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, письмові пояснення ОСОБА_1 .

Однак, вказані матеріали не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_2 , оскільки суперечать іншим дослідженим доказам.

Так, в судовому засіданні потерпіла чітко вказала, що викликала працівників поліції 16.09.2025 у вівторок. 15.09.2025 вона поліцію не викликала, насильства щодо неї 15.09.2025 ОСОБА_3 не вчиняв.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 видно, що 15.09.2025 він викликав працівників поліції через те, що його співмешканка взяла його ключі від автомобіля, яким він користується та який належить його батьку та поїхала на автомобілі в невідомому напрямку. Коли повернулась, ключі йому не віддала, зачинила двері будинку та його в будинок не пускала.

Матеріали справи не містять письмових пояснень потерпілої. Відтак, у суду немає підстав ставити під сумнів пояснення потерпілої, дані в судовому засіданні, оскільки вони узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення, який складено працівниками поліції, не може бути достатнім доказом винуватості особи, оскільки не підтверджується іншими доказами , а навпаки, суперечить їм.

При цьому відомостей про те, що ОСОБА_1 визнанав свою провину, матеріали справи не містять.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вважати дії останнього, саме 15.09.2025 о 22 год. 00 хв. такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому підлягає врахуванню й те, що суд розглядає справу лише в межах пред?явленого звинувачення відповідно до фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сімейна сварка, яка сама по собі не є насильством в сім?ї.

Таким чином, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлено, а наявність конфліктної ситуації 15.09.2025 на підґрунті особистих непорозумінь не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена, оскільки по справі немає беззаперечних та безсумнівних доказів на підтвердження «поза розумним сумнівом» обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який не містить вказівки на конкретні дії, що могли б свідчити про вчинення домашнього насильства.

З урахуванням викладеного, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя