ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 636 / 3103 / 23 Головуючий 1 інстанції: Бунін Є.О.
Провадження №: 33/818/ 1526 /25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без участі його захисника, за умови, що правопорушник взяв захист своїх інтересів на себе, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 30 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Забарівка, Корюківського району, Чернігівської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та стягнено судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , об 11:00 год. 28.06.2023 перебував та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складений протокол ДНХІ-2/6151 від 28.06.2023.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються матеріалами справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, правопорушник подав апеляційну скаргу, яка містить прохання поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог правопорушник зазначає, що дізнався про постанову суду першої інстанції лише після виконавчого провадження, не підписував протокол, огляд не проходив, а складені відносно нього матеріали були підроблені. До того ж, не були залучені свідки та була відсутня відеофіксація.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції взяла участь особа, що притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні правопорушник підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлював незгоду з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати і закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Підроблення відносно нього матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП пояснює тим, що під час підготовки до переведення на нове місце несення військової служби у нього виник конфлікт із військовим керівництвом, яке у такий спосіб вирішило створити йому проблеми.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), суд апеляційної інстанції поновлює строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст.1, ч. 8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі продовжувався указами Президента України та триває досі.

Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , об 11:00 год. 28.06.2023 перебував та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складений протокол ДНХІ-2/6151 від 28.06.2023.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції критично ставить до доводів апелянта про те, що він дізнався про постанову суду першої інстанції лише після відкриття виконавчого провадження, з огляду на наступне.

З досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що копія постанови суду від 30 червня 2023 року була направлена правопорушнику рекомендованим повідомленням (а.с. 13), на якому є розписка уповноважених осіб про його отримання (а.с. 15). На запитання щодо особи-отримувача повідомив, що це можуть бути його батьки, однак їх стосовно цього він не запитував і не був ними повідомлений.

Суд апеляційної інстанції критично ставить до доводів апелянта про те, що не були залучені свідки та була відсутня відеофіксація, з огляду на таке.

Згідно з ч. 6 ст. 266-1 КУпАП під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що свідками огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2).

Суд апеляційної інстанції встановив, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний власноручно правопорушником, зокрема власним підписом він завірив також графу пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно з вказаними поясненнями він визнав свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Також з матеріалів справи вбачається, що правопорушник направляв на ім`я Голови Чугуївського міського суду Харківської області власноручно підписану заяву, в якій просив розглянути справу про адміністративне правопорушення без його участі та зазначив: «Свою вину у вчиненні мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП визнаю повністю та прошу найменш суворого покарання.» (а.с. 7).

Разом з тим вина правопорушника підтверджується сукупністю досліджених доказів, зокрема, протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНХІ-2/6151 від 28.06.2023; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» № 00287; тестуванням на алкоголь до протоколу від 28.06.2023 (результат 2.15 проміле); а також визнанням власної вини у поданій ним заяві суду першої інстанції.

Що стосується доводів апелянта про підроблення матеріалів про вчинення ним вказаного правопорушення, що мотивувалося конфліктними відносинами між ним та військовим керівництвом, суд апеляційної інстанції, вивчивши всі обставини справи, дійшов наступних висновків.

Щодо того, що правопорушник вказує, що підписи було підроблено та йому не належать, то під час судового засідання суду апеляційної інстанції під звукозапис правопорушник зазначав, що він дійсно знайомий з ОСОБА_2 , який є заступником командира в/ч НОМЕР_1 та який в матеріалах справи зазначений свідком проведеного огляду, але не пояснив, чому вказаний заступник командира підписував складені відносно правопорушника матеріали та не намагався спростувати обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, звернувшись безпосередньо до ОСОБА_2 .

Стосовно представника відділу Військової служби правопорядку, апелянт зазначив, що не знає хто це. Разом з тим, правопорушник ані сам особисто, ані через представника відділу ТЦК та СП, в якому він наразі проходить військову службу, задля спростування обставин вчинення ним адміністративного правопорушення не звертався, хоча в матеріалах справи міститься телефон вказаного представника Носика С. (а.с. 9), а правопорушник не був позбавлений права ознайомлюватися з матеріалами справи. Слід зазначити, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло понад 2 роки, тож правопорушник мав достатньо часу для збирання усіх необхідних доказів на підтвердження власної позиції, однак протягом усього цього часу не вжив жодних заходів для спростування обставин зазначених у складених щодо нього матеріалах.

Суд апеляційної інстанції доклав максимум зусиль для об`єктивного розгляду і підстав для скасування постанови суду першої інстанції не знаходить.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про військове адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідоме ігнорування законодавства, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в діях правопорушника, в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях військовослужбовця ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 30 червня 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило