Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1752/25
Провадження № 3/376/699/2025
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г розглянувши у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон №2 про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Військовий квиток НОМЕР_1 від 05.06.2025 року

за ч.5 ст.126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

05.06.2025 о 00 год. 49 хв в м. Сквира по вулиці Київська, водій ОСОБА_1 керував ТЗ SKODA ОСОБА_2 НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом, відповідно до постанови від 04.06.2025, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Окрім цього, 05.06.2025 року о 00 год. 49 хв. в місті Сквира, по вулиці Київська, ОСОБА_1 керував ТЗ SKODA OCTAVIA Н.З. PWA16907 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога категорично відмовився. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року притягався за ч.1 ст.130 КУпАП від 18.07.2024 року.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу його проживання, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Соболь Б.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про об`єднання справ про адміністративні правопорушення та їх розгляд без його участі.

Стаття 268 КУпАП не містить імепативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за ст. 126, 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та його представника.

Згідно з пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та його вина у цьому підтверджується зібраними доказами у справі та матеріалами справи: довідками щодо кваліфікації правопорушення; протоколами про адміністративні правопорушення;постановою серії ЕНА №4894267 від 04.06.2025; постановою №229/4653/24 від 18.07.2024 за ч.1 ст. 130 КУпАП; направденням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу від 05.06.2025; актом огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом Шкода Октавія; відеозаписами з нагрудної бодікамери працівників поліції.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наведені вище докази є належними та такими, що поза розумним сумнівом доводять наявність події адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому приймаються суддею до уваги.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Відповідно до ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обираючи вид та міру стягнення правопорушнику, суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, а саме, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, особу ОСОБА_1 , який має право керувати транспортними засобами , а відтак приходжу до висновку, що до останнього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції статті ч.5 ст. 126 КУпАП,.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, пункту 5 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір з останніми змінами та доповненнями, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суддя приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки останній є учасником бойових дій.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 268, ст. 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення №376/1752/25, провадження №3/376/699/2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 376/1753/25, провадження №3/376/700/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП - об`єднати в одне провадження та присвоїти номер справи №376/1752/25, номер провадження 3/376/699/2025.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч.5.ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з урахуванням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП накласти на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі двох тисячі чотриста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот ) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області, в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя І. Г. Батовріна