Справа № 569/7959/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Даш`ян К.Е.,розглянувши матеріали, які надійшли від ДПП УПП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №298822 від 13.04.2025 року, вбачається, що 21.10.2024 року, 20 год. 20 хв., в м. Рівне, вул. Соборна, 11, водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. Suzuki GSX, д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Рівне від вулиці В. Чорновола в напрямку вулиці К.Ольги, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухався в н.п. Рівне, де дозволена швидкість не більше 50 км/год. зі швидкістю 110-126 км/год., що підтверджено висновком експерта від 21.02.2025 року номер КЕС 19/118-24/15226, в результаті чого допустив зіткнення із т.з. Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював виїзд з прилеглої території.

Внаслідок дій транспортних засобів отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.4, 1.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шмідт В.В., просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КУпАП, та п. 7, ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому надав копію висновку експерта, яким підтверджено факт перевищення максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті визначений п. 12.4 ПДР України.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Луцюк М.П., в судовому засіданні не заперечував проти закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КУпАП, та п. 7, ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, однак вказав про необхідність встановлення вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Зі змісту положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Правовий аналіз змісту положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Перелік обставин, які виключають провадження у справі про адміністративні правопорушення закріплений в статті 247 КУпАП та є вичерпним. Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачено закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, тобто мова йде лише про можливість накладення адміністративного стягнення, що апріорі без визнання факту винуватості особи є неможливим.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального підходу нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи та навести про це в мотивувальній та резолютивній частинах постанови.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, ст.80КУпАП встановлюється обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні, чи ні.

Судом не встановлені підстави для закриття провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відсутні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР ЕПР1 №298822 від 13.04.2025 року, Постановою про закриття кримінального провадження від 28.03.2025 року та ін.

Протилежного доказам, з`ясованим в судовому засіданні, не встановлено.

Разом з тим, положеннями ч. 11 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що на момент розгляду справи судом закінчилися передбачені ч. 11 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення (Постанова про закриття кримінального провадження від 28 березня 2025 року відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002430 від 22.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України), тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Кристина ДАШ`ЯН