БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/257/25
Справа № 356/624/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2025 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 04.02.2021, орган, що видав - 3219, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст. 122-4 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 392852 від 16.07.2025, у відповідності до якого водій ОСОБА_1 15.07.2025 о 20 годині 30 хвилин в м. Березань, по вул. Героїв Небесної Сотні, 58, керуючи транспортним засобом HONDA СВ 500, д.н.з. НОМЕР_3 , з`їхав з місця ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що місце ДТП не залишав. По суті події вказав, що того дня він рухався на мотоциклі в сторону центру м. Березань на заправку. Їхав з дозволеною швидкістю 50-55 км/год по своїй смузі для руху, по центру смуги, коли побачив, що йому назустріч рухається автомобіль та починає з`їжджати на його смугу. ОСОБА_1 почав брати праворуч, проте зіткнення не вдалось уникнути. Від удару автомобіля склалось дзеркало на його мотоциклі та вдарило його по руці. Після цього він зупинився, розвернувся та перегородив дорогу автомобілю, за кермом якого виявився ОСОБА_2 . Вийшовши з машини, ОСОБА_2 повідомив, що його засліпило сонце і він його не бачив та запропонував викликати батька. Також сказав, що ОСОБА_1 мав би йому посигналити та пропустити. Коли приїхав батько, ОСОБА_1 запропонував у якості компенсації дати йому 1000 грн., проте батько відмовився. Потім викликали поліцію. Викликав швидку. Швидка приїхала, забрала його в лікарню. Там йому зробили рентген, перелому не виявили. Коли повернулись на місце події, вже була складена схема ДТП. Просив працівників поліції провести огляд іншого учасника на предмет перебування у стані наркотичного сп`яніння, проте йому відмовили. Пояснення ОСОБА_2 йому прочитати не дали. Потім він все підписав і забрав мотоцикл. Роз`їхались близько 2-3 години ночі. Наголосив на тому, що не тікав з місця ДТП, а розвернувся, наздогнав та перегородив дорогу автомобілю, який у нього в`їхав. Після ДТП перемістили транспортні засоби з місця удару обидва учасники. Також наголосив, що ОСОБА_2 отримав водійське посвідчення лише місяць назад. ДТП трапилось на його смузі руху. Дорога в тому місці пряма, поворотів немає.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що того дня він рухався по центру своєї смуги руху, коли мотоцикл виїхав на його смугу і зніс йому дзеркало. Після удару він зупинився, а мотоцикл розвернувся і перегородив його дорогу. Після цього вони чекали його батька, а тоді викликали поліцію. По приїзду поліції його автомобіль стояв у напрямку с-ща Баришівки, так як зображено на схемі. Схема складалась в присутності учасників. Заперечив, що його засліпило сонце.

Свідок ОСОБА_3 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що працює поліцейським СРПП СПД № 1 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, з учасниками пригоди раніше не знайомий. Того дня на службовий планшет прийшло повідомлення зі служби 102 про ДТП в напрямку с-ща Баришівки. Прибувши на місце, було встановлено, що ДТП трапилось за участю автомобіля та мотоцикла, на момент приїзду поліції обидва транспортні засоби стояли в одному напрямку. З пояснень учасників було з`ясовано, що автомобіль рухався в напрямку с-ща Баришівка, мотоцикл в напрямку центру м. Березань. Водій мотоцикла ОСОБА_1 пояснив, що боявся, що ОСОБА_2 може втекти з місця події, тому після удару він розвернувся і перегородив йому дорогу. Після чого на водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за з`їзд з місця ДТП.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що працює поліцейським СРПП СПД № 1 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, з учасниками попередньо не знайомий. По суті події пояснив, що того дня на службовий планшет прийшло повідомлення зі служби 102 про те, що по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Березань сталась ДТП. Прибувши на місце події з напарником ОСОБА_3 , було встановлено, що трапилась ДТП без травмованих за участю двох транспортних засобів. Учасники не могли з`ясувати, на чиїй смузі руху відбулось зіткнення. Було відібрано пояснення, складено схему ДТП, в якій розписались учасники. На водія ОСОБА_1 також складено протокол за ст. 122-4 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи та додані до них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи до юридичної відповідальності.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад адміністративного правопорушення.

Так, статтею 122-4 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто посилається на відповідні норми права, які безпосередньо встановлюють такі правила.

Так, згідно приписів ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі ПДР).

Згідно положень п.п. 1.3, 1.9 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням п. 1.10 ПДР дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Пунктом 2.10 ПДР встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Відповідно до визначення п. 1.10 ПДР залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, під залишенням місця ДТП слід розуміти такі дії водія, які полягають у свідомому покиданні ним місця події (втечі) без дозволу уповноважених осіб, і такі дії мають тягти за собою необхідність встановлення (розшуку) водія та (або) розшуку транспортного засобу.

Отже, законодавець визначив чіткий порядок дій водія у разі його причетності до дорожньо-транспортної пригоди та наслідки у випадку їх недотримання.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається саме у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, жодних доказів у розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували, що після вчинення ДТП ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що потягло за собою необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу, як того вимагають приписи п. 1.10 ПДР, матеріали справи не містять.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, що відповідають за змістом його первинним поясненням, долученим до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 після зіткнення з автомобілем, що рухався у зустрічному напрямку, розвернувся та перегородив дорогу автомобілю, залишаючись при цьому на місці події до приїзду поліції; прибувши на місце за викликом, поліцейськими було встановлено його особу, що зафіксовано також у рапорті поліцейського СРПП СПД № 1 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області Длугуновича Д.

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП, мотоцикл HONDA, д.н.з. НОМЕР_3 , зафіксований на схемі ДТП, що підписана учасниками події.

Вказані обставини підтвердив також свідок ОСОБА_5 , який суду пояснив, що після зіткнення ОСОБА_1 розвернувся та зупинився біля його автомобіля, після чого вони разом чекали його батька, а тоді викликали поліцію.

ОСОБА_1 наголошував, що не мав наміру залишати місце пригоди, а зайняв активну позицію.

На місці в ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення, протокол складено в його присутності на місці події, про що свідчить вказане в протоколі місце його складання вул. Героїв Небесної Сотні, 58 в м. Березань, що співпадає з місцем вчинення ДТП.

Той факт, що ОСОБА_1 після удару перемістив транспортний засіб, а саме розвернувся і перегородив дорогу автомобілю, є порушенням підпункту «в» п. 2.10 ПДР, проте за встановлених вище обставин не може бути кваліфіковано як залишення місця ДТП та тягнути за собою адміністративну відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вказане, достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - суд оцінює критично з наведених вище підстав.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП має бути закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. ст. 122-4, 283, 284, 294 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. О. Капшученко