Житомирський апеляційний суд
Справа №283/594/25 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Номер провадження №33/4805/539/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 08.03.2025 року о 16 год 45 хв в м Малині по вул Городищанській, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає безпідставними твердження суду про наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, оскільки він практично не вживає алкогольних напоїв, під час зупинки у нього не було суттєвих порушень мови та координації рухів, та, як зазначено у постанові суду, він випив лише пляшку пива. Суть обставин, викладених у протоколі не відповідає фактичним обставинам та не підтверджена жодними належними і допустимими доказами. Також, вказав, що в порушення встановленого порядку йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а проведений працівниками поліції поверхневий, візуальний огляд є неправомірним та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Окрім того, звернув увагу, що не був відсторонений від керування у визначений законом спосіб. Працівники поліції повідомили його лише про складення постанови за ч.5 ст.121 КУпАП та запевнили, що інших правопорушень він не вчиняв, чим ввели його в оману та неправомірно притягнули до відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР. Зауважив, що йому не було вручено працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення, а судом не повідомлено про час і місце розгляду справи. Також у постанові суду помилково зазначено, що він не працює, на спростування чого він надав до апеляційної скарги відповідну довідку про працевлаштування, копію трудової книжки та характеристики з місця роботи.

У письмових доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 (які суд прийняв як письмові пояснення), крім доводів, зазначених в апеляційній скарзі, вказав на не роз`яснення працівниками поліції йому прав та обов`язків, наслідків їх не виконання, не залучення свідків, не доставлення його до закладу охорони здоров`я та не вручення відповідного направлення. Тому, вважає, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не була в повній мірі усвідомленою. Також акцентував увагу на неналежному оформленні протоколу, інших адміністративних матеріалів та відеозапису, у зв`язку з чим такі є неналежними і недопустимими доказами. Послався на судову практику у подібних справах.

У письмових поясненнях від 07.09.2025 вказав, що надані суду докази не свідчать про його беззастережну винуватість у інкримінованому йому правопорушенні з огляду на неправомірність зупинки транспортного засобу, не роз`яснення йому прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вручення йому копії протоколу та відсутності в його діях об`єктивної сторони правопорушення, оскільки він виявив не відмову від огляду, а незгоду з проведенням огляду, так як вважав безпідставними та необґрунтованими дії працівників поліції. Послався на раніше зазначені ним обставини, які вказують на порушення, допущені працівниками поліції, недопустимість доказів. Наголосив на закінченні тримісячного строку накладення стягнення, у зв`язку з чим просив закрити провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

У клопотанні від 07.09.2025 просив розглядати справу у його відсутність, апеляційну скаргу задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 266024 від 08.03.2025 вбачається, що 08.03.2025 року о 16 год 45 хв в м Малині по вул Городищанській ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266024 від 08.03.2025(а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (а.с.3); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст ст 55,56,59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП(а.с.6); копією постанови серії ЕНА №4226551 від 08.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн (а.с.7); диском з відеозаписом події (а.с.8).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Твердження апелянта про неналежність та недопустимість такого доказу є безпідставними, оскільки матеріали відеозапису долучені уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відповідна відмітка, та містяться у матеріалах справи, які направлені суду. Відсутність у протоколі назви (номеру технічного засобу зазначено), за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, тощо, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на наявному у справі відеозаписі та не виключає належність і допустимість даного доказу.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від законної вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Водію роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть вчиненого ним правопорушення.

Зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням водієм Правил дорожнього руху, про що його було проінформовано та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Також, за змістом п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. У працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлені водію ознаки (запах алкоголю з порожнини рота). Під час спілкування з працівником поліції, ОСОБА_1 підтвердив, що випив пляшку пива. Тому вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була законною, а доводи апеляційної скарги у цій частині безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не вручено направлення на огляд на стан сп`яніння у заклад охорони здоров`я та не доставлено до такого закладу не виключає його винуватості, оскільки він відмовився від огляду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення та не вручено його копію, не роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення та розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, які містять підпис ОСОБА_1 .

Сумнівів у безумовній відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у суду не виникає, оскільки водій ознайомився зі змістом протоколу та підписав його без будь-яких заперечень.

Твердження водія про те, що йому не видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, спростовується підписом у відповідній графі протоколу. Також законодавством не передбачено обов`язкового складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу під час відсторонення особи від керування транспортним засобом. Крім того, не відсторонення водія від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє від відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи, що під час проведення огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису згідно ч. 2 ст.266 КУпАП, то присутність свідків у даному випадку не була обов`язковою.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірні дії працівників поліції, умисну провокацію на відмову від проходження огляду спростовуються відеозаписом та не підтверджені доказами.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП, працівниками поліції не допущено.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення відповідають обставинам, зафіксованим відеозаписом. Дії водія, які виразились у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судові рішення, на які посилався ОСОБА_1 , преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не мають.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та повністю погоджується з мотивами такого процесуального рішення, прийнятого судом, які детально наведені в оскаржуваній постанові. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи (а.с. 5, 10), в судове засідання не з`явився, а тому, з огляду на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 . Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 не був позбавлений права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізував.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що судом не враховано його місце роботи, не мають правового значення у даній категорії справ з огляду на безальтернативність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення. Тому надані апелянтом характеристики, довідки з місця роботи не можуть бути підставою для скасування постанови або звільнення від відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280,283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Твердження ОСОБА_1 у письмових поясненнях про необхідність закриття провадження з підстав закінчення тримісячного строку притягнення до відповідальності є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП у справах за ст.130 КУпАП застосовується річний строк накладення стягнення з дня вчинення правопорушення, який на час розгляду справи не сплинув.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич