Справа № 347/1430/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Косівського районного ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 387701 від 10.10.2025 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

«10.07.2025 року о 21:55 в с. Рожнів по вул. Гавуки водій ОСОБА_1 керував ТЗ марки ВАЗ 21083 н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законодавством порядку було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6810, на що водій погодився, результат позитивний 1, 82 проміле, чим порушив п. 2.9 ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений (а.с. 21) не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 вживав будь-яких заходів, які б вказували на те, що він бажає подати докази, надати пояснення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такі права можна реалізувати не тільки в судовому засіданні, а й у інший спосіб, наприклад письмово.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності всі докази, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

В матеріалах справи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення наявні:

- копія акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.07.2025 року (а.с.2);

- направлення на огляд водія транспортного засобу до Косівської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд не проводився, водій відмовився (а.с.3);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- копія роздруківки приладу Алкотест 6810, згідно якої ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Результат тесту 1,82 проміле;

- копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Алкотест 6810 (а.с.6).

- копія постанови серії ЕНА № 5190857 від 10.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с.7);

- копія паспорту громадянина ОСОБА_1 у формі айді картки (а.с.8);

- письмовий рапорт ст. інспектора СРПП Косівського РВП ГУНП І. Мельник (а.с.10);

- диск з відеофайлами з нагрудної камери поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області І. Мельник (а.с.11).

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою, яка на момент керування транспортним засобом перебувала у стані алкогольного сп`яніння, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено таке обвинувачення, буде відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи додано відеозаписи з нагрудної камери ст. інспектора СРПП Косівського РВП ГУНП І. Мельник. Так, на відеозаписі 0000000__0015 зафіксовано спілкування працівників поліції з водієм біля відчиненого автомобіля марки ВАЗ 21083 н.з. НОМЕР_1 та встановлення особи водія, яким виявився військовослужбовець ОСОБА_1 . На прохання надати посвідчення водія, ОСОБА_1 відповів, що ще не має, з тієї причини, що тільки здає на нього. При спілкуванні з водієм було помічено ознаки алкогольного сп`яніння. Офіцер поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що останній не надав чіткої відповіді. На відеозаписі зафіксовано момент проходження огляду результат позитивний 1,82 проміле. Після цього інспектором І. Мельник озвучено, що на водія будуть складені адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.2 ст. 126 КУпАП.

Суд зазначає, що, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано факту роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав й обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що є порушенням п.11 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Окрім того, працівником поліції не роз`яснено процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, а також проходження такого огляду в медичному закладі Косівській ЦРЛ, не запропоновано проїхати до медичного закладу, не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду, а також те, що водій може скористатися юридичною допомогою.

Згідно відеозапису, одразу після продуття приладу Драгер, працівник поліції переходить до складання адміністративних матеріалів. При цьому працівник поліції, не з`ясувала чи погоджується ОСОБА_1 з результатами тесту проведеного за допомогою приладу Драгер, не запропонувала проїхати в медичний заклад для проходження огляду, та не роз`яснила, що особа вправі відмовитись від проходження огляду. Працівник поліції, поспіхом перейшла до оформлення адміністративнх матеріалів, при цьому, навіть не роз`яснила особі прав та обов`язків.

Поліцейським не проінформовано ОСОБА_1 , про порядок застосування спеціального технічного засобу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що працівниками поліції не було закінчено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагають норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано момент руху автомобіля ВАЗ 21083 н.з. НОМЕР_1 та момент його зупинки, з чого не являється можливим встановити факт керування вище вказаним транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 .

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Працівниками поліції не додано жодних доказів, які би підтверджували неможливість застосування технічних засобів відеозапису. Разом з тим, відеозапис, що міститься на диску, долученому до матеріалів справи, всупереч вимогам Інструкції №1026, не є безперервним. Отже, можна дійти висновку, що поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису не безперервно, не обґрунтував неможливість застосування технічних засобів відеозапису безперервно.

Окрім того, працівниками поліції порушено приписи статті 35 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський повинен чітко повідомити водію причину зупинки транспортного засобу. Натомість, причини зупинки транспортного засобу ВАЗ 21083 н.з. НОМЕР_1 озвучено інспектором І. Мельник водію вже після складання адміністративних матеріалів, що підтверджується відеозаписом № 0000000__0015.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Відсутність належних та допустимих доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння унеможливлює дійти остаточного висновку в частині дотримання працівниками поліції процедури законності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, та чи дійсно така особа перебувала в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула