ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Рахівського районного суду від 01 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Рахівського районного суду від 01 липня 2025 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Відповідно до постанови суду, - 21 червня 2025 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 був виявлений та в подальшому затриманий, спільно з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах контрольованого прикордонного району на напрямку прикордонного знаку № 411, на відстані 6900 метрів до державного кордону (територія Богданської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Прикордонним патруль», під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку шляхом подолання гірського масиву у складі групи осіб. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, гр. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови від 01.07.2025 та закриття провадження у справі щодо нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Одночасно ОСОБА_1 порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді. Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді останній мотивував тим, що ОСОБА_1 не приходило жодних SMS-повідомлень про час та місце розгляду справи, про наявність постанови дізнався випадково 23 липня 2025 року під час роботи з контрагентами. Також звертає увагу на ще одну, на його думку важливу обставину пропущення строку, а саме на те, що з 09 липня по 22 липня 2025 року хворів пневмонією і в нього в цей період була висока температура, то він ніяк в такому стані не міг оскаржити рішення суду першої інстанції, а також звертає увагу на масові атаки на м. Київ, де він проживає, які негативно впливають на якість його життя та психологічний стан.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Дорошенко Т.І. в інтересах ОСОБА_1 , вже подавала апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, однак постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року повернуто апеляційну скаргу апелянту, оскільки судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Дорошенко Т.І. не подали апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Предметом оцінки у них були ті ж обставини, на які послався апелянт у своєму клопотанні про поновлення строку від 26.08.2025.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що повторний апеляційний перегляд аналогічних вимог чинним КУпАП не передбачено.

Разом з тим посилання апелянта в клопотанні на той факт, що ОСОБА_1 не приходило жодних SMS-повідомлень про час та місце розгляду справи, про наявність постанови дізнався випадково 23 липня 2025 року під час роботи з контрагентами, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис, що він ознайомлений зі змістом протоколу, а також наявні в матеріалах справи його пояснення від 21.06.2025. Крім того, у справі також є довідка про доставку СМС повідомлення на телефон, який особисто вказав ОСОБА_1 у заяві адресованій до суду першої інстанції (а.с. 1, 5, 10).

Окрім цього, в силу ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України; загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону; для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як вбачається з веб-порталу судової влади України, оскаржувана постанова, надіслана для оприлюднення 01 липня 2025 року, зареєстровано 01 липня 2025 року, забезпечено надання загального доступу 02 липня 2025 року. Однак, особою, що притягається до адміністративної відповідальності, не було вчинено дій, направлених на пошук оскаржуваної постанови, або залучення адвоката для надання правової допомоги.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , який знав про існування справи щодо нього, мав об`єктивну можливість дізнатися результат судового розгляду справи про адміністративне правопорушення та оскаржити його у встановлений законом 10-денний строк.

Твердження апелянта про те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 23 липня 2025 року, не може слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вказані вище положення закону не пов`язують строк оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення з часом одержання її копії, або з часом, коли стало відомо особі про неї, у зв`язку з чим посилання апелянта на цю обставину, як на підставу для поновлення строку на оскарження постанови, не ґрунтується на законі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що з 09 липня по 22 липня 2025 року він хворів пневмонією і в нього в цей період була висока температура, то він ніяк в такому стані не міг оскаржити рішення суду першої інстанції, про що надав відповідну довідку, апеляційний суд приймає до уваги, однак апеляційним судом не встановлено поважних причин, що він не мав можливості подати апеляційну скаргу до 09 липня 2025 року.

Слід зазначити, що посилання апелянта на масові атаки на м. Київ, де він проживає, які негативно впливають на якість його життя та психологічний стан, - не підтверджено належними доказами, та апеляційний суд не вважає такими, що свідчать як на підставу для поновлення строку на оскарження постанови.

Отже, апеляційним судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк - до 11 липня 2025 року.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/ труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.

Крім того, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 11.07.2025 (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мав перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації його права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі апелянт не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили ОСОБА_1 можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 01.07.2025, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Рахівського районного суду від 01 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу разом із доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага