ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шостка, Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, не заміжня, має на утриманні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює вчителем англійської мови ліцею № 64, внутрішньо-переміщена особа, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 535943 від 23.05.2025 року вбачається, що в період часу з 05.09.2024 року по 08.04.2025 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учень 7-Б класу ліцею № 64 м. Києва, розташованого по вулиці Ушинського, 32, систематично вчиняє дії психологічного насильства відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениці 7-Б класу ліцею № 64 м. Києва, що полягають у залякуванні (неодноразові повідомлення про спільний стрибок з вікна четвертого поверху, зазначення конкретної дати) та погроз фізичної розправи в приміщенні ліцею № 64 м. Києва.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досяг віку, з якого настає відповідальність, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно його матері ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, оскільки саме її син ОСОБА_2 став жертвою боулінгу від однокласників, які постійно над ним глузують, а ОСОБА_5 навпаки перекручує ситуацію, яка виникла у них у класі. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 самостійно сіла позаду ОСОБА_2 , тим самим постійно провокує його, постійно разом з подругами знімає його на відео та висміює його. Вислови ж ОСОБА_2 про «вийти у вікно» носять метафоричний характер, і ніяким чином не є формою його залякування однокласниці до вчинення таких дій. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що на відео, які знімав у школі її син, чітко видно, що ОСОБА_5 не перебуває у стресі, а навпаки постійно висміює його з іншими дітьми, тому заяви ОСОБА_5 про вчинення відносно неї погроз є наклепом на ОСОБА_2 .

В судовому засіданні законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_6 повідомила, що протягом минулого навчального року ОСОБА_3 постійно чіпляється до її доньки ОСОБА_4 , постійно погрожує, що вона не дійде після школи додому та постійно говорить у її сторони вислови про стрибок з вікна. Вказані дії ОСОБА_7 призводять його доньку до постійного стресу та вона постійно боїться сама іти зі школи додому, оскільки боїться переслідування ОСОБА_2 . З приводу даних подій ОСОБА_6 постійно зверталася до класного керівника з метою проведення батьківських зборів з даного питання, на одних із ним ОСОБА_1 пообіцяла, що разом із сином будуть ходити до психолога з приводу даного питання, а батьки проведуть бесіди з дітьми щоб вони не знущалися та ніяким чином не чіпали ОСОБА_2 . Проте, після цього 08.04.2025 року їй зателефонувала донька в істериці та повідомила, що ОСОБА_2 погрожував викинути її з вікна, та вона побоюється за своє життя. Після цього вони були змушені звернутися до лікаря, яка виписала їй заспокійливе. Однак ОСОБА_2 після цього вже почав показувати їй відповідні жести, які донька розцінювала як погрози та постійно з цього приводу телефонувала їй в істериці, тому вона була вимушена звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинення булінгу відносно її доньки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 повідомила, що працює вчителем англійської мови в ліцеї № 64 м. Києва, та під час занять у 7-Б класі ніколи не було будь-яких проявів агресії зі сторони ОСОБА_2 до його однокласниці ОСОБА_5 , уроки проходять спокійно, свідком вчинення ОСОБА_2 булінгу відносно ОСОБА_5 вона не була. Проте у травні 2025 року її викликала директор та повідомила, що ОСОБА_5 перебувала у стресі внаслідок дій ОСОБА_2 на її сторону. А також їй показували відео, на якому не містилося ознак булінгу, діти навпаки посміхалися. Свідок вважає, що саме інші дівчата із класу висміюють та вчиняють булінг відносно ОСОБА_7 через його нетипову зовнішність.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 повідомила, що є класним керівником у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Ситуація між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 почалася ще з 6-го класу, оскільки до неї постійно зверталася ОСОБА_5 та повідомляла, що до неї постійно чіпляється ОСОБА_2 та проявляє по відношенню до неї агресію. Були навіть випадки, коли до неї підходила ОСОБА_5 , була вся знервована, у сльозах, та повідомляла, що ОСОБА_2 їй погрожував, що «вийде разом з нею у вікно», тому з цього приводу вона як класний керівник проводила батьківські збори та розмовляли на цю тему з матою ОСОБА_2 ОСОБА_1 , проте мама ніяким чином не реагувала на це. Крім того, свідок зазначила, що ОСОБА_5 ніколи не поводила себе некоректно відносно ОСОБА_2 , оскільки вона вихована дівчинка.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_6 , захисника Полтавської Н.В., яка просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки її малолітній син ОСОБА_3 вчиняє булінг відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до матеріалів справи документи та відеозаписи, суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173-4 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звинувачується у тому, що в період з 05.09.2024 року по 08.04.2025 року її малолітній син ОСОБА_3 систематично вчиняє дії психологічного характеру (боулінг) відносно однокласниці ОСОБА_4 , що полягає у залякуванні та погрозах фізичної розправи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Згідно ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, що тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Булінг це систематичне, повторюване та навмисне цькування, тобто дій або бездіяльності кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

- умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

- словесні образи, погрози, в тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

- будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

- будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; - інші правопорушення насильницького характеру.

Фізичний булінг це умисні поштовхи, удари, стусани, побої, нанесення інших тілесних ушкоджень, різного виду знущання, образливі жести або дії, пошкодження особистих речей та інші дії з майном (крадіжка, грабіж, ховання особистих речей жертви), фізичні приниження та ін.;

Психологічний булінг це насильство, пов`язане з дією на психіку, що завдає психологічного травмування шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно заподіюється емоційна невпевненість жертви.

Аналізуючи вказані вимоги законодавства та докази, долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що до матеріали справ не містять будь-яких доказів, що саме навмисні дії ОСОБА_7 призвели або могли призвести до наслідків (причинно-наслідкового зв`язку), у вигляді шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_4 .

Крім того, на долучених до матеріалів справи відеозаписах, здійснених малолітнім ОСОБА_10 , вбачається, що ним будь-яких дій психологічного чи фізичного характеру відносно малолітньої ОСОБА_4 не вчиняється, а навпаки, діти перебувають у нормальному, піднесеному стані, навіть усміхненому. Доказів зворотнього суду надано не було.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів її вини в скоєнні її малолітнім сином ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, та не доведено усі обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

На думку суду, до виникнення обставин, вказаних у протоколі могли призвести, як особливості фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_7 , невідповідність методів його виховання в сім`ї, а також недостатні заходи у навчальному та виховному шкільному процесі, у їх сукупності.

Відтак, враховуючи обставини справи, а також враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини булінгу (цькування) учасника освітнього процесу, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1, 23, ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8, 247, 283-284, 287-291 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 173-4 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Вишняк