Справа № 441/714/25 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О. В.
Провадження № 33/811/1101/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу з доповненнями до неї захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Дмитра Вікторовича на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2025 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Кравчуна Д.В.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 09 квітня 2025 року о 07 год. 49 хв., на вул. Чорновола, 10 у м. Городок Львівського району Львівської області, керував автомобілем «Honda CR-V», р.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Кравчун Д.В. покликається на те, що оскаржувана постанова є неправомірною та необгрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що висновки місцевого суду не грунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у відсутності ОСОБА_1 , який не був повідомлений про судове засідання. Зазначає, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , при цьому, факт керування останнім транспортним засобом не підтверджений жодними доказами. Апелянт також зазначає про те, що ОСОБА_1 військовослужбовець, відтак, питання пов`язанні з проведенням огляду на стан сп`яніння регламентовані у ст. 266 КУпАП та ст. 266-1 КУпАП та Інструкції №1452/735 та Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103. Стверджує, що огляд військовослужбовця ОСОБА_1 проведений неуповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Порядку №32 та ст. 266-1 КУпАП, а отже, вважається недійсним. Акцентує увагу на те, що відеозапис події небезперервний та неповний, а отже, не відображає фактичних обставин справи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , копію судового рішення не отримував; скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. У разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП застосувати за аналогією закон ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 294926 від 09 квітня 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 квітня 2025 року; рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Огоновського А. від 09 квітня 2025 року; відеозаписом події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 294926 від 09 квітня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому.

При цьому, ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на ст. 266-1 КУпАП, зокрема на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повинен проводитися у присутності представника командування або військової служби правопорядку Збройних Сил України, оскільки останній являється військовослужбовцем ЗСУ, так як, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

При цьому, правопорушник в стані сп`яніння не перебував на території військової частини, на вулиці, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у громадському транспорті (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, а як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.9 а ПДР.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Що стосується покликань адвоката Кравчуна Д.В. в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у відсутності правопорушника, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені його права, поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення його участі в апеляційному розгляді, на який правопорушник також не з`явився.

Щодо доводів апелянта про застосування до правопорушника ОСОБА_1 аналогію закону та призначення останньому більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік і є безальтернативною.

Таким чином, покликання адвоката Кравчуна Д.В. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Кравчуну Д.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. залишити без задоволення, а постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.