КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Полянчука Владислава Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАПна підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю подіїі складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що протягом всього спілкування з поліцейським ОСОБА_1 поводить себе спокійно, координація рухів та мови у неї порушена не була, а тому були відсутні підстави для проходження нею відповідного огляду. Факт відсутності ознак наркотичного сп`яніння також підтверджується результатами лабораторного дослідження №069010674 від 14 травня 2025 року Медичної лабораторії «Діла». Поліцейськими не було доведено наявності причин для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . На час зупинки транспортного засобу поліцейським ОСОБА_1 везла літню жінку ОСОБА_2 у лікарню у зв`язку з гіпертонічним кризом. Відтак, ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено її права та порушено право на правову допомогу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського.

На розгляд суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до наданого суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення від 13 травня 2025 року серії ЕПР1 № 329065 13 травня 2025 року приблизно о 11 год. 35 хв. ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 56, керувала транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено: картку обліку адміністративного правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 травня 2025 року; рапорт поліцейського від 13 травня 2025 року та DVD диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 13 травня 2025 року приблизно о 11 год. 35 хв. за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 56, керувала транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки вказаного транспортного засобу в процесі спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 про виявлення ним ознак наркотичного сп`яніння та пред`явив їй вимогу пройти огляд у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відмовилася.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 суд допитав свідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що 13 травня 2025 року її колишня невістка ОСОБА_1 возила її по справах землеустрою. Транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 , був зупинений працівником поліції. Відносно ОСОБА_1 був складений протокол, але їй невідомо з якого приводу. Чекаючи в машині, у неї підвищився тиск. Після складання протоколу ОСОБА_3 завезла її до медичного закладу, де була надана допомога.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , а також те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння. Такі посилання захисника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що на вимогу ОСОБА_1 поліцейським було повідомлено про її причини зупинки транспортного засобу, у зв`язку з наявністю на транспортному засобі пошкоджень внаслідок ДТП. Виявлення ознак наркотичного сп`яніння водія належить до виключної компетенції поліцейського.

Захисник ОСОБА_1 до апеляційної скарги додав копію результатів лабораторного дослідження №069010674 від 14 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 , виданих медичною лабораторією «Діла». У апеляційного суду відсутні підстави для прийняття до уваги вказаних результатів лабораторного дослідження. Проходження ОСОБА_1 огляду у медичній лабораторії «Діла» на наступний день після складання протоколу поліцейським не виключає притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Медична лабораторія «Діла» не відноситься до закладів охорони здоров`я, в яких може бути проведений огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, такий огляд проведений з порушенням двохгодинного строку з моменту виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та без присутності поліцейського відповідно до вимог ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 на те, що вона діяла в стані крайньої необхідності, оскільки везла літню жінку ОСОБА_4 в лікарню у зв`язку з гіпертонічним кризом, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності. З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 повідомляла поліцейському, що вона має завезти до дому особу, яка перебувала у автомобілі як пасажир. Спілкування ОСОБА_1 з поліцейським та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення тривало більше години. ОСОБА_1 не посилалася на те, що має терміново доставити пасажира до медичного закладу. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що в разі відмови від проходження огляду вона не має права керувати транспортним засобом протягом двадцяти чотирьох годин, що набагато довше за тривалість процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд критично ставиться до доводів захисника ОСОБА_1 щодо не роз`яснення їй прав та порушення її права на правову допомогу. Такі доводи захисника не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. Під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 поставила підпис в графі протоколу із позначкою про роз`яснення їй прав. З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у спілкуванні з поліцейським зазначала про те, що щодо неї вже раніше складалися матеріали по ч. 1 ст. 130 КУпАП. В ході спілкування з поліцейським вона телефонувала фахівцю в галузі права та консультувалася з ним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Полянчука Владислава Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.