Провадження № 3/592/2896/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Костенко Владислав Геннадійович, з участю захисника адвоката Лопаткіна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого кухарем ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

07.08.2025 о 23-25 год. в м. Суми, вул. Британська (Горького), 41, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом електросамокат JET без д.н.з. у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`янінні зі згоди водія проводився на місті зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат огляду проба позитивна 1,75 ‰, тест № 302. Водій з результатом згодний, що зафіксовано на безперервну відео фіксацію за допомогою Motorola Solutions VB 400 471222.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху й вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в суді вину не визнав та пояснив, що 07.08.2025 року він з товаришем до пізнього вечора відпочивав в кафе. Після того як вони вийшли з кафе та хотіли йти пішки додому, з`ясували, що скоро буде комендантська година, тому, що б її не порушувати вони вирішили взяти на прокат електросамокат та поїхати додому на ньому. Під час їх руху на електросамокаті він різко зупинився. Вони відтягнули його в сторону до тротуару та почали штовхати, стоячи однією ногою на електросамокаті, а іншою відштовхуватися від землі. В цей час коли електродвигун в електросамокаті не працював до них під`їхали співробітники поліції. ОСОБА_1 стверджує, що електросамокатом керував не він, а його товариш, а співробітники поліції склали протокол саме на нього тому, що він з ними спілкувався, та він проходив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Також, ОСОБА_1 , зазначив, що цього вечора в кафе він дійсно вживав алкогольні напої, пару коктейлів та пиво.

Захисник Повшала Р.С., в суді пояснив, що співробітниками поліції до протоколу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не надано жодного доказу про те, що дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На відео, яке долучено до протоколу та оглянуте в суді вбачається лише те, що хлопці застосовували фізичну силу відштовхуючи самокат від землі ногою. Додатково зазначив, що стаття 62 Конституції України передбачає та Верховний Суд України неодноразово зазначав про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Він вважає, що протокол мав був складений відносно особи не за керування електросамокатом, а за керування велосипедом, оскільки в той час як під`їхали співробітники поліції електродвигун в самокаті не працював.

Свідок ОСОБА_3 , в суді зазначив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є другом ОСОБА_1 , та пояснив, що ввечері 07.08.2025 повертаючись додому з дня народження, він разом з ОСОБА_1 , вирішили орендувати електросамокат. Електросамокат брав в оренду він, але з телефону ОСОБА_1 . Під час їх руху електросамокат перестав їхати. Вони хотіли привести його до руху та почали відштовхуватися на ньому ногами, після чого їх зупинили спірпобітники поліції. Зазначає, що самокатом керував він, однак чому співробітники поліції почали складати протокол на ОСОБА_1 , тому що мабуть ОСОБА_1 стояв попереду за кермом, однак співробітник поліції не помітили, що він тримав кермо з боку охопивши ОСОБА_1 , руками, а на запитання поліцейський не відповідав оскільки злякався і відійшов в сторону. Також, ОСОБА_3 , зазначив, що цього вечора він вживав алкогольні напої в невеликій кількості.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_1 , його вина повністю підтверджується наступними доказами, які досліджені судом.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415853 від 07.08.2025, в якому зафіксовані обставини вчинення правопорушення.

Результатом газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад № ARНК-0128, проба позитивна 1,75 ‰, тест № 1943 від 07.08.2025.

Відеозаписами, що містяться на оптичному диску в матеріалах справи, з яких вбачається, що у темну пору доби по проїзній частині на зустріч патрульному автомобілю поліції рухався електросамокат з увімкненим світлом фари. Після зупинки за кермом електросамокату знаходився ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що в нього є підозра, що він, як водій транспортного засобу, перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Надалі, співробітник патрульної поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився. Результат огляду склав 1,75 проміле. При цьому поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мали заперечень щодо дій поліцейських.

Згідно з практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначеного випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.

У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанція зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Отже, коли електросамокат служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення: електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Також у зазначеному Законі наведено визначення: низько-швидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, за змістом наведених норм законодавства України електоскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка цим Законом офіційно визнаються транспортними засобами.

Таким чином, законодавець встановлює, що для керування двоколісними транспортними засобами, які приводяться в рух електродвигунами та призначені для перевезення людей і (або) вантажів, водій мусить мати відповідну категорію, яка дозволяє йому керувати такими транспортними засобами, оскільки такі транспортні засоби визначені правилами дорожнього руху, як «мопед».

Згідно з ч.ч. 1, 2 п. 1 ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 вищезазначеного закону визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

На думку суду, правопорушник є саме водієм, адже термін «водій», слід зазначити, у цій справі слід використовувати у розширеному значенні, яке прямо передбачене Конвенцією «Про дорожній рух», ратифікованою із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР№ 2614-VIII від 25.04.1974.

Згідно, п. v ст. 1 цієї Конвенції водій (погонич) це будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, автомобілем та тому подібне (включно з велосипедами) або веде за собою по дорогам худобу, стадо, упряжених чи в`ючних тварин.

Застосування такого, розширеного, підходу до визначення терміну «водій» є цілком виправданим, оскільки в протилежному випадку особи, які керують транспортними засобами і не мають посвідчення водія відповідної категорії (в цьому випадку водій не має посвідчення водія категорії А1) мали б змогу ухилитись від відповідальності, встановленої законом.

Із вищезазначеного виходить, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, є водієм транспортного засобу (електросамокату)та відповідає за порушення норм ПДР України та КУпАП на загальних підставах.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.9.а. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до Розділу ІІ п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Тобто показники алкоголю в крові ОСОБА_1 , перевищували дозволений рівень майже в 9 (дев`ять) разів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

До невизнання вини ОСОБА_1 та до показів свідка ОСОБА_4 суд ставиться критично, оскільки суперечать відеозапису, який зафіксував рух самокату про проїзній частині та перебування ОСОБА_1 за кермом. Невизнання вини ОСОБА_1 суд також розцінює як спосіб захисту та ухилення від відповідальності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 308 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп. за реквізитами: отримувач - ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На підставі частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у визначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, тобто 34 000 грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк до Сумського апеляційного суду з дня її винесення.

Суддя В.Г. Костенко