ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 рокуселище ПетровеСправа № 400/229/19
Провадження № 3-в/941/9/25

Суддя Петрівського районного суду Кіровоградської області Колесник С. І. розглянувши подання Олександрійського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , притягнутого 21.03.2019 року Петрівським районним судом Кіровоградської області до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП у вигляді суспільно-корисних робіт строком 120 годин, про звільнення від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Петрівського районного суду Кіровоградської області з Олександрійського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області надійшло подання відносно ОСОБА_1 про звільнення від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, у відношенні якого Петрівським районним судом Кіровоградської області 21.03.2019 року винесено постанову у справі №400/229/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у вигляді суспільно-корисних робіт строком 120 годин.

Подання обґрунтоване наступним.

03.04.2019 року вказана постанова суду надійшла на виконання до Олександрійського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області.

У поданні представник органу пробації посилається на те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо застосування строків давності при виконання судового рішення, а саме, про накладення адміністративного стягнення. У той же час, Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розцінює справи про адміністративні правопорушення як кримінальні в розумінні норм Конвенції.

Стаття 80 Кримінального кодексу України встановлює звільнення від відбування покарання у звязку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно якої передбачений дворічний строк виконання покарання за злочин невеликої тяжкості. Правопорушення, у якому було визнано винуватим правопорушника, у цьому випадку, з огляду на характер вчинення діяння, не може містити більший строк давності виконання, ніж за вчинення злочину невеликої тяжкості, тобто, понад 2 роки.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву з проханням розглянути подання за її відсутності.

Вивчивши подання, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного.

Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2019 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт строком 120 годин.

Правопорушнику гр. ОСОБА_1 , 03.04.2019 року направлено виклик на вищевказану адресу проживання, щодо явки останнього до Олександрійського PC №2 вих. №31/19/645-19 на 08.04.2019 року. За викликом останній не з`явився.

17.04.2019 року здійснено виїзд за місцем проживання правопорушника. Вдома нікого не виявилось, тому працівниками Сектору було опитано сусіда ОСОБА_1 , який повідомив, що останній в селі не проживає, та згідно наявної інформації - працює у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

07.03.2023 року ОСОБА_1 , було ознайомлено з порядком та умовами відбування суспільно корисних робіт та видано направлення до КП «П`ятихатська ЖК», що знаходиться за місцем проживання правопорушника, від отримання якого правопорушник відмовився у письмовому виді.

У цей же день ОСОБА_1 , надано письмове пояснення, щодо відмови від відпрацювання накладеного на нього адміністративного стягнення та був ознайомлений з порядком відповідальності у разі невиконання постанови суду.

23.03.2023 року до Петрівського районного суду Кіровоградської області направлено матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за фактом вчинення правопорушення передбаченого ст.1832 КУпАП.

В подальшому, також здійснено виїзди за місцем проживання правопорушника. Вдома нікого не виявилось, тому працівниками Сектору було опитано сусіда ОСОБА_1 , який повідомив, що правопорушник в селі не проживає, місцезнаходження останнього йому - невідоме.

15.05.2025 року працівниками Олександрійського PC №2, отримано інформацію, щодо проходження ОСОБА_1 , військової служби у складі Збройних Сил України.

15.05.2025 року за вих. №328/31/19/1-25 направлено запит до військової частини НОМЕР_2 , з метою підтвердження або спростування вказаної інформації. Відповіді - не надходило.

29.05.2025 року направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 , які підтвердили, що ОСОБА_1 , дійсно з 17.08.2024 року по теперішній час проходить військову службу у вищевказаній військовій частині.

Нормами ст.303 КУпАП встановлена давність виконання постанов про накладення адміністративного стягнення, але не зазначена процедура процесуального вирішення цього питання.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 38, ст. 39 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Статтею 302 КУпАП передбачена можливість припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення органом (посадовою особою), який виніс постанову у випадках видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Згідно даної статті КУпАП перелік обставин для припинення виконання постанови є вичерпним.

У той же час, аналізуючи правові норми законодавства про адміністративну відповідальність європейських країн, можна прийти до висновку, що законодавство про адміністративну відповідальність створене за аналогією законів про кримінальну відповідальність, але порушення вказаних суспільних відносин не є суспільно небезпечними діяннями (діями або бездіяльністю).

Слід відзначити, що кожен з законів про відповідальність осіб (кримінальну, цивільну, господарську, трудову, дисциплінарну та іншу) має свої строки притягнення до відповідальності, тобто строки давності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо застосування строків давності при виконанні судового рішення про накладення адміністративного стягнення, отже, наявна правова прогалина у законі, тоді як відповідно до статті 80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості;

Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за правопорушення, які не досягли статусу злочину, поняття якого визначено у ст. 11 КК України, отже, і адміністративна відповідальність до правопорушника застосовується у вигляді більш м`яких мір покарання.

Суддя вважає, що безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо, ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративне правопорушення сказано і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобовязаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Судом встановлено, що постанова по справі №400/229/19 від 21.03.2019 року відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Петрівського районного суду Кіровоградської області; своєчасно надіслана на виконання до Олександрійського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області; орган виконання прийняв міри для виконання даної постанови, але постанова від 21.03.2019 року не виконана на теперішній час; минуло більше 2 років з моменту надіслання постанови на виконання; не існує рішення суду, яким було встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від відбування покарання. Отже, суд вважає за можливе застосувати по даній адміністративній справі аналогію закону в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 38, 39, 299, 200, 303, 304, 326 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2019 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.І.Колесник