Справа № 472/998/25
Провадження №3/472/533/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 рокус-ще Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Веселинівського району Миколаївської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 583009 від 21.09.2024 року відносно ОСОБА_1 для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 21.09.2024 року о 21 год. 01 хв. в с. Зелене вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Spark з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від огляду на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, від керування відсторонений шляхом передачі керма тверезому водію.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, яке зазначено в протоколі, а також за місцем реєстрації, судові повістки про його виклик було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до протоколу серії ААД №583009 від 21.09.2024 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими було повідомлено громадянина ОСОБА_1 про те, що розгляд адміністративної справи буде здійснюватися в Веселинівському районному суді Миколаївської області. Однак, до суду з метою отримання інформації про стан розгляду справи ОСОБА_1 не звертався. Доказів поважності своєї неявки останній до суду не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи також не звертався.

З повідомлення та сповіщення сім`ї № 865 від 17.01.2025 року, наданого поліцейським з РПП СПД № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Килевником С. встановлено, що ОСОБА_1 зник безвісті 15.01.2025 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Янтарне, Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук, а особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Т.в.о. начальника Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області і було надано інформацію про те, що ОСОБА_1 зник безвісти, але до цього повідомлення, не було додано витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, інших доказів набуття ОСОБА_1 статусу зниклого безвісти в матеріалах справи відсутні.

Також відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем, перебуває на посаді старшого телефоніста лінійний наглядач лінійно кабельного відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону морської піхоти в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервалу часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи все вище викладене, норми ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути адміністративну справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження та його дії кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнута особа за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №583009 від 21.09.2024 року, (а.с.1);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №123270 від 21.09.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с.2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.09.2024 р. (а.с.3);

- направленням на медичний огляд водія ОСОБА_1 від 21.09.2024 року з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Веселинівської ЦРЛ (а.с.4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд не проводився (а.с.5);

- DVD-R диском, на якому зафіксовано, як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що від нього чути запах алкоголю та запропонував останньому продути алкотестер на місці зупинки та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с.8).

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо незгоди ОСОБА_1 із складеним відносно нього адміністративним протоколом, а також відсутні відомості щодо оскарження дій працівників поліції.

Саме факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали є допустимими доказами.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Саме таке стягнення, на думку суду, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередженням вчинення нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 221, 251, 280, 283Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Одержувач: Миколаївське ГУК (Миколаївської області) 21081300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р UA0014001.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок/Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106/.

Постанова суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова дійсна для пред`явлення державному виконанню на протязі трьох місяців від дня набрання постановою суду законної сили.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський