Номер провадження: 33/813/1406/25
Номер справи місцевого суду: 521/1597/25
Головуючий у першій інстанції Тихонова О. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці Держмитслужби України Берназ В.П.,

захисника Клачок Б.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисник Клачок Б.О. на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 06.05.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 04.05.2023, виданий Доброславським відділом ГУ ДМС в Одеській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

встановив:

Оскарженою постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладене адміністративне стягнення у виді 50 (п`ятидесяти) відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 240000 (двісті сорок тисяч) грн, із конфіскацією цих товарів, а також стягнутий судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 , відповідно до інформації розділу «Перегляд пропуску через митний кордон України» бази даних «АСМО Інспектор» Держмитслужби 25.11.2022, о 01 год. 57 хв., було переміщено транспортний засіб «SUZUKI GRAND VITARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 через митний кордон України (пункт пропуску «Шегині - Медика» Львівської митниці) у якості гуманітарної допомоги згідно з декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 25.11.2022.

З метою переміщення транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги ОСОБА_1 подано до митного органу: декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 25.11.2022, з зазначення в розділі 6 «Отримувач» - ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ).

10.09.2024 Одеською митницею з метою перевірки законності ввезення на митну територію України гуманітарної допомоги - транспортний засіб «SUZUKI GRAND VITARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 направлено запит №7.10-4/20-01/8.2/16271 до Військової частини НОМЕР_7 .

23.09.2024 Військова частина НОМЕР_7 (код НОМЕР_6 ) листом №1859 (вх. Одеської митниці від 24.09.2024 №26115/8.2) повідомила, що вищезазначений транспортний засіб не надходив до Військової частини НОМЕР_7 звернень, листувань з особами Благодійного фонда «Аджалик» та ОСОБА_2 щодо надходження легкового транспортного засобу у якості гуманітарної допомоги не відбувалось.

Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_1 , під час декларування були вчинені дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля марки «SUZUKI GRAND VITARA» (д/н НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 ) з приховуванням від митного контролю, шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару, підроблених документів та документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача.

Митним органом, на підставі вищевказаних обставин, у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №1081/50000/24 від 07.11.2024 року за ч.1 ст.483 МК України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Клачок Б.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що повний текст постанови від 06.05.2025 року був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.05.2025 року, яка оскаржена захисником через суд першої інстанції у передбачений законом строк.

Разом з тим, постановою Одеського апеляційного суду від 16.06.2025 року апеляційна скарга була повернута захиснику Клачок Б.О. з підстав того, що до неї в порушення вимог ч.2 ст.271 КУпАП не було долучено копію витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його правна вчинення окремих дій як захисника, який обов`язково додається до ордера.

Після цього, 19.06.2025 року, захисник повторно подала апеляційну скаргу.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.483 МК України вчиняється лише з прямим умислом, коли особа знає, що документи, які вона подає митному органу, як підставу для переміщення товару містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Захисник звертає увагу, що доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 митний орган та місцевий суд визнали протокол про порушення митних правил, який за відсутності інших доказів, сам по собі, не може бути єдиним доказом винуватості особи.

Місцевий суд не врахував обставин використання переданого транспортного засобу та його призначення для фронту. Станом на теперішній час вказаний автомобіль, згідно акту приймання передачі від 11.03.2024 року, передано до відповідного військового підрозділу (військовослужбовцю ОСОБА_3 ).

В запереченнях на апеляційну скаргу представник митниці Ревенко Т.А. просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін. Зазначила, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Звертає увагу, що в декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою зазначено отримувачем товару в/ч НОМЕР_5 , а відповідно до листа представника ОСОБА_1 - товар переданий до в/ч НОМЕР_8 . Однак, в матеріалах справи відсутнє будь-яке документальне підтвердження про неможливість зв`язатися з в/ч НОМЕР_5 , або документальне підтвердження направлення листів та не отримання відповідей, що свідчить про надання недостовірних відомостей. Представник митниці вважає, що зміна одержувача гуманітарної допомоги без належного документального оформлення - є порушенням встановленого порядку розподілу гуманітарної допомоги, тому надані представником документи не спростовують факту порушення митних правил ОСОБА_1 , оскільки на момент ввезення транспортного засобу, в товаросупровідних документах було зазначено іншого одержувача.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника Клачок Б.О. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу; представника митниці, яка заперечувала проти задоволення скарги; дослідивши матеріали справи про порушення митних правил; перевіривши доводи апеляційної скарги; суд дійшов таких висновків.

Що стосується клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.

Згідно з 5 ст. 529 МК України, постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційний суд наголошує, що положення КУпАП та МК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів судової справи, вперше захисником апеляційна скарга на постанову місцевого суду від 06.05.2025 року була подана засобами поштового зв`язку 15.05.2025 року, тобто в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП.

Разом з тим, постановою Одеського апеляційного суду від 16.06.2025 року вказана апеляційна скаргу повернута апелянту, оскільки в порушення вимог ч.2 ст.271 КУпАП, до скарги не долучено копію витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, який обов`язково додається до ордера.

Після цього, усунувши недоліки первинної скарги, 19.06.2025 року, захисник повторно подала апеляційну скаргу, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поновити захиснику Клачок Б.О. строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 06.05.2025 року, оскільки первинна скарга була подана у передбачений законом строк, але містила певні недоліки, які були виправленні захисником та невідкладно подана повторна скарга.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови місцевого суду, апеляційним судом встановлено таке.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений Розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.

У даній справі ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він в якості підстави для переміщення через митний кордон України гуманітарної допомоги у вигляді транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 на адресу військової частини, надав митному органу документи (МД про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 25.11.2022), які містять неправдиві дані стосовно одержувача гуманітарної допомоги.

За даним фактом 07.11.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол №1081/50000/24 про порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України.

За диспозицією ч.1 ст.483 МК України відповідальність за вказаною статтею настає у разі переміщення або дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, та його митної вартості.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема щодо країни походження товарів. Тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку, тобто вказане правопорушення є навмисним.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005).

Наявність об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею Глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» за №8 від 03.06.2005).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», яка діяла на час ввезення транспортного засобу на митну територію України, передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст.12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»).

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.483 МК України місцевий суд прийняв до уваги ту обставину, що як підставу вчинення дій, направлених на переміщення товарів через митний кордон України та їх митне оформлення, митному органу були надані документи, які містять неправдиві відомості, а саме: декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 25.11.2022 року, яка містить неправдиві відомості щодо отримувача товару - «Військова частина НОМЕР_5 », що підтверджується листом командира Військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_4 №829 від 19.10.2022 року, який долучено до матеріалів справи та досліджено у судовому засіданні.

Водночас апеляційний суд наголошує, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 483 МК України, вчиняється лише з прямим умислом, коли особа знає, що документи, які вона подає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно до п.6 постанову Пленуму ВСУ від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», для притягнення до відповідальності за ст.483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів наявності у ОСОБА_1 , як керівника БФ «АДЖАЛИК», прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, та більше того, спростовуються наявними доказами.

Слід звернути увагу, що автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_9 H VIN НОМЕР_4 , який завозився БФ «АДЖАЛИК», мав отримувача - в/ч НОМЕР_5 .

Однак, сторона захисту наполягає на тому, що одразу після доставки вказаного автомобіля на територію України, контактні особи ВЧ НОМЕР_5 не виходили на зв`язок з БФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » протягом тривалого часу, що є цілком очевидним враховуючи активність фронту у 2022 році та наявність багатьох заявок від військових на забезпечення транспортними засобами, зокрема від ВЧ НОМЕР_8 . За таких обставин, БФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було вирішено передати зазначений автомобіль іншому військовому підрозділу (військовослужбовцям) для виконання бойових завдань на гарячій ділянці фронту.

Щодо неможливості зв`язатись з контактною особою ВЧ НОМЕР_5 та прийняття рішення про передачу автомобіля безпосередньо військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_8 , директором БФ «АДЖАЛИК» було складено та Довідку №92-К від 30.11.2022 року стосовно автомобілю «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_10 .

На виконання прийнятого рішення про передачу вказаного автомобіля безпосередньо військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_8 та підтвердження зазначеного факту, було складено наступні документи:

- акт приймання передачі автотранспортних засобів в безоплатне володіння та використання від 30.11.2022 року у м. Херсон, з якого вбачається, що БФ «АДЖАЛИК», в особі голови БФ «АДЖАЛИК» - ОСОБА_1 , передало військовому ВЧ НОМЕР_8 водію, стрілкової роти, солдату, ВОС - 100915А, ІНФОРМАЦІЯ_3 автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_9 H VIN НОМЕР_4 (витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_8 від 06.08.2022 року);

- акт приймання передачі автотранспортних засобів в безоплатне володіння та використання від 20.02.2023 року, у м.Херсон.

За наведених обставин не можна не погодитися з доводами сторони захисту стосовно того, що єдиним доказом, яким митний орган обґрунтовує доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є протокол про порушення митних правил № 1081/50000/24 від 07 листопада 2024 року.

Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Згідно Запиту Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Одеської митниці Держмитслужби до Військової частини НОМЕР_5 , було запитано інформацію щодо звернення, листування з особами ОСОБА_5 та з особами Благодійного Фонду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо надходження легкового транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_4 в якості гуманітарної допомоги.

У відповіді Командира військової частини НОМЕР_5 зазначено, що таке листування з вказаними особами відсутнє. Дана обставина, на думку митного органу, свідчить на користь доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, слід звернути увагу, що в запиті командира Військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_4 №829 від 19.10.2022 року про надання гуманітарної допомоги БФ «Аджалик» не вказана марка та модель потрібних авто, а вказані лише основні характеристики, такі як прохідність та вантажність.

Сторона захисту наполягає, що саме під вказані в цьому листі запити підійшов транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_4 , за технічними характеристиками та кліренсом в 200 мм.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , зазначений в декларації як декларант, а громадянка ОСОБА_6 , завезла, в якості водія, на митну територію України транспортний засіб марки «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_4 , бувший у використанні, оформлений у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання і випущений на митну територію України.

Підставою для ввезення транспортного засобу в якості гуманітарної допомоги став лист командира військової НОМЕР_5 ОСОБА_4 №829 від 19.10.2022 року.

На думку апеляційного суду місцевий суд повною мірою не взяв до уваги обставин використання переданого транспортного засобу та його призначення для фронту, і не врахував факт передачі вказаного транспортного засобу Військовій частині НОМЕР_8 (яка було ліквідована та в результаті організаційного-штатного заходу реорганізована у ВЧ- НОМЕР_12 ).

Відповідно до листа командира ВЧ НОМЕР_12 ОСОБА_7 за №1604/982 від 28.02.2025 року, та акта-приймання передачі автомобілю «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_4 , вказаний транспортний засіб було передано військовослужбовцю ОСОБА_8 20.02.2023 року, у м. Херсон.

Станом на теперішній час автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN передано згідно акту приймання передачі від 11.03.2024 року військовослужбовцю ОСОБА_3 .

Вказані обставини, в тому числі і переглянутий судом відеозапис звернення військовослужбовця на фоні вказаного автомобіля із зони бойових дій, беззаперечно вказують на той факт, що автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_4 був переданий БФ «Аджалик» на потреби ЗСУ, як гуманітарна допомога, що і було передбачено умовами його ввезення.

Діючим законодавством передбачено, що тимчасово, на період проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, безпеки населення та захисту інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за спрощеним порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України, визнаються гуманітарною допомогою транспортні засоби, кінцевими набувачами яких є військовослужбовці, для використання під час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, безпеки населення та захисту інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (п.3-3 ст.15 Закону України «Про гуманітарну допомогу»).

Слід зазначити, що після введення з 24.02.2022 року в Україні воєнного стану, Збройні Сили України об`єктивно та терміново потребували транспортних засобів підвищеної прохідності й засобів електрозабезпечення для виконання бойових завдань. Враховуючи, що обставини мали місце у січні 2023 року, тобто в умовах активної фази воєнного стану, зумовленого військовою агресією Російської Федерації проти України, військові оперативно потребували вказаних технічних засобів задля виконання бойових завдань.

Апеляційний суд переконаний, що в даній справі, з урахуванням її конкретних обставин, рішення керівника БФ «Аджалик» ОСОБА_1 про передачу транспортного засобу на потреби ЗСУ до іншої військової частини (ніж та яка була зазначена в митних документах), було об`єктивно обумовлено критичною необхідністю, а саме існуючою нагальною проблемою в забезпеченні автомобілями військових підрозділів під час оперативного виконання бойових завдань та збереження життя військовослужбовців ЗСУ, а також відсутністю мобільного зв`язку з представниками в/ч НОМЕР_5 (яким відповідно до митних документів мав бути переданий автомобіль), а також реальною наявністю інших звернень від військових підрозділів ЗСУ до БФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо надання допомоги щодо невідкладного забезпечення транспортними засобами.

Також суд не може не погодитись з доводами сторони захисту, що при встановлених у даній справі конкретних обставинах, дотримання формальностей передачі транспортного засобу після його митного оформлення, не може превалювати над необхідністю нагального використання технічних засобів в умовах воєнного часу, та більш того, не може свідчити про наявність умислу у ОСОБА_1 на надання митному органу недостовірних відомостей щодо одержувача автомобіля.

Апеляційний суд критично оцінює доводи представника митниці стосовно того, що ОСОБА_1 , опинившись в умовах, коли він не зміг вийти на зв`язок з представниками в/ч НОМЕР_5 (яка була зазначена в митних документах як одержувач автомобіля), а також наявністю інших звернень від військових підрозділів ЗСУ до БФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо невідкладного забезпечення транспортними засобами, після митного оформлення автомобіля, мав в такому випадку обов`язок повідомити митний орган про те, що він з об`єктивних причин не може передати автомобіль саме в/ч НОМЕР_5 , однак має потребу передати автомобіль для використання іншої військової частини, та більш того, мав отримати від митниці дозвіл, оскільки представник митниці не послався на положення Митного Кодексу, яка покладала на ОСОБА_1 такий обов`язок.

Більш того, на переконання апеляційного суду, такий алгоритм дій ОСОБА_1 , зокрема зволікання з передачею транспортного засобу на потреби ЗСУ в неймовірно складних умовах виконання бойових завдань, по-перше, не можна віднести до розумного рішення особи, яка за власною ініціативою знаходить, купує, доставляє на територію України та безоплатно передає транспортний засіб в якості допомоги в забезпеченні обороноздатності країни, яка потерпає від збройної агресії, а по-друге, жодним чином не свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що матеріалами справи підтверджено передачу директором БФ «Аджалик» ОСОБА_1 транспортного засобу військовій частині, яка хоч і не була вказана у декларації як одержував вантажу при переміщенні автомобіля, проте переміщений товар передано виключно у межах надання гуманітарної допомоги на потреби Збройних Сил України, тобто умови, за яких було ввезено товар та фактична мета його ввезення у даному випадку дотримані, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 умислу на приховування від митного контролю шляхом подання декларації, що містить неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Представником митного органу відомості, зазначені в актах приймання-передачі, не спростовані, як й легітимність самого факту їх існування.

Даних, що вказані акти прийому-передачі мають ознаки підроблення чи містять недостовірні відомості, матеріали справи не містять, а тому існує об`єктивна презумпція щодо легітимності наданих стороною захисту доказів.

Окрім цього, відомостей стосовно того, що ввезений автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_4 використовувався для інших цілей, не пов`язаних із захистом країни від збройної агресії, або доказів, що даний автомобіль був зареєстрований у встановленому законом порідку в Україні, використовується чи використовувався у цивільному обігу, чи був ввезений особою для власного збагачення, матеріали справи не містять та суду митним органом не надані.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевим судом не були в повному обсязі з`ясовані обставини даної справи, що призвело до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 року (справа №463/1352/16-а), в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Слід зазначити, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява №25).

Положеннями ст.ст.486,495 МК України визначено, що обов`язок доказування у митній справі покладається на митні ограни.

За приписами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на те, що митним органом не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовувала б зроблені у протоколі про порушення митних правил висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова суду - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.483, 522, 529, 530 МК України, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику Клачок Б.О. строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 06.05.2025 року.

Апеляційні скарги захисник Клачок Б.О. задовольнити.

Постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 06.05.2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський