Справа № 366/1560/25
Провадження № 3/366/1095/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділення поліції №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (адреса вказана у протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_2 ) за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 311293 від 25.04.2025: 25.04.2025 близько 11 год. 20 хв. в м. Чорнобиль, вул. Нова поблизу будинку 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео р/н НОМЕР_1 без посвідчення водія, а саме, був позбавлений права керування ТЗ Стрийським районним судом терміном на 1 рік від 14.01.2025, чим порушив п.2.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Протокол склав інспектор ВП №3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, капітан поліції Савчук В.А.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 12.06.2025 та відкладено на 07.07.2025 у зв`язку з відсутністю інформації про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

23.06.2025 до суду, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання представника Морквича А.О., адвоката Адвокатського об`єднання «Захист» Зачепіло З.Я., яка вступила у справу на підставі Ордеру про надання правничої допомоги серія ВН № 1371233 від 18.06.2025, про ознайомлення із матеріалами справи, у якому також просила суд відкласти розгляд даної справи з метою ознайомлення з матеріалами справи.

25.06.2025 з використанням підсистеми «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника Морквича А.О., адвоката Адвокатського об`єднання «Захист» Вихівської Т.В., про внесення її даних до системи «Електронний суд» як представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

01.07.2025 на електронну адресу суду, без накладення кваліфікованого електронного підпису, надійшло клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Полякова О.О., який вступив у справу на підставі Ордеру про надання правничої допомоги серія ВН № 1367759 від 01.07.2025, про участь у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції з приміщення Хаджибейського районного суду м. Одеси, яке постановою суду від 02.07.2025 було задоволено.

У судове засідання, призначене на 07.07.2025, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, які двічі повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом направлення смс-повідомлень на особистий номер телефону, текст яких доставлено у додаток Viber 30.05.2025 та 19.06.2025.

Адвокат Поляков О.О. просив суд провести судове засідання без участі ОСОБА_1 , зазначивши, що останній є діючим військовослужбовцем та наразі виконує свої службові обов`язки, тому не має змоги прибути у судове засідання.

Враховуючи, що відповідно до статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП під час розгляду справи не є обов`язковою, беручи до уваги, що інтереси ОСОБА_1 представляє захисник, який присутній у судовому засіданні у режимі відеоконференції та не заперечує, щодо проведення даного судового засідання без участі його підзахисного, суддя вважає за можливе провести судове засідання без участі ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами.

Адвокат Поляков О.О. у судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі відносно його підзахисного на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що у ОСОБА_1 був дозвіл/перепустка на перебування у м. Чорнобиль, а тому зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 перебуваючи у м. Чорнобиль в силу покладених на нього службових завдань та відсутністю службового транспорту у військових, враховуючи дію військового стану, був змушений сісти за кермо свого власного транспортного засобу, щоб з`явитись самому та доставити своїх побратимів до місця призначення.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 262811 від 05.03.2025, в якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення;

- оптичний диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, на якому відображені обставини за яких відносно ОСОБА_1 25.04.2025 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП;

- копія документу без назви, дати та зазначення місця/способу його отримання, відповідно до якого, відносно ОСОБА_1 , 24.04.2025 поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області було винесено постанову ЕНА/4572075 за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Стрийським міськрайонним судом 14.01.2025, та накладено стягнення у виді штрафу;

- матеріали, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диску із відеозаписом (рапорт поліцейського Савчука В.А. від 26.04.2025, доручення керівника ВП №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 26.04.2025 та лист про долучення доказів по справі про адміністративне правопорушення);

- відповідь №1361508 з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 ;

- постанов Синяхівського районного суду м. Львова від 08.05.2025 про повернення матеріалів справи №464/3036/25 відносно ОСОБА_1 до ВП №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення та скерування за підсудністю до належного суду.

За результатами дослідження наведених доказів в їх сукупності судом встановлено, що 25.04.2025 близько 11 год. 20 хв. в м. Чорнобиль, вул. Нова поблизу будинку 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео р/н НОМЕР_1 без посвідчення водія, а саме, був позбавлений права керування транспортними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги пояснення сторони захисту, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У рішенні по справі «Карелін проти росії» («заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив про заборону зміни судами у своїх рішеннях фабули правопорушення, усувати певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки це становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 року можна вважати справедливим.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 262811 від 05.03.2025: вбачається, що «25.04.2025 близько 11 год. 20 хв. в м. Чорнобиль, вул. Нова поблизу будинку 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео р/н НОМЕР_1 без посвідчення водія, а саме, був позбавлений права керування ТЗ Стрийським районним судом терміном на 1 рік від 14.01.2025, чим порушив п.2.1 ПДР».

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 за № 1306, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1А ПДР, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.2.4 а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»).

Положеннями абз. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Зокрема частинами 2-4 вказаної статті КУпАП встановлено, що

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи[…]

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №311293, працівниками поліції у якості доказів також долучено:

- оптичний диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, який було оглянуто у судовому засіданні та встановлено, що на ньому міститься один відеозапис « ОСОБА_1 », який зроблено 25.04.2025 реєстратором ID 855221, час запису з 11:18:25 год. до 11:41:05 год. та на якому відображено, що поліцейські зупиняють автомобіль темного кольору, з якого виходять троє осіб чоловічої статі. У подальшому поліцейський перевіряє документи особи, яка керувала транспортним засобом, за якими встановлює, що водієм є ОСОБА_1 та з`ясовує, що у останнього відсутнє посвідчення водія, а також за допомогою службового планшета встановлює, що вказану особу було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами. У подальшому відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП;

- копія документу без назви, дати та зазначення місця/способу його отримання, відповідно до якого, відносно ОСОБА_1 , 24.04.2025 поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області було винесено постанову ЕНА/4572075 за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Стрийським міськрайонним судом 14.01.2025, та накладено стягнення у виді штрафу.

Оцінюючи перелічені докази на предмет належності та допустимості, суд зазначає, що нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання належності та допустимості при визнанні відомостей доказами у справах про адміністративні правопорушення. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Оскільки інші кодекси України, зокрема, Кримінальний процесуальний кодекс України, містить відповідні правові норми, тому при розгляді даного питання підлягає застосуванню аналогія закону.

Європейський суд з прав людини у рішенні Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року). Так у рішенні суду "Енгель та інші проти Нідерландів" були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Наведене робить можливим застосування за аналогією норм закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань, які напряму не врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно зі ст.86 КПК України:

1. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

2. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Кримінального процесуального кодексу України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Щодо повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматизованому режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція №1395 визначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП);

Відповідно до п. 1 Розділу VII вказаної Інструкції, повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до п. 5 Розділу VII Інструкції №1395 - у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Відтак, обов`язковим доказом, який повинен бути долучений до матеріалів справи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, є постанова, яка набрала законної сили про притягнення протягом року особи до адміністративної відповідальності за ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. Разом з тим, матеріали справи, що розглядається, не містять копії постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, що набрала законної сили, є чинною та не скасована у судовому порядку, а тому відсутні підстави для кваліфікації дій останнього за ознаками повторності, а саме за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При цьому суд критично ставиться до долученої до матеріалів справи копії документу, відповідно до якого, відносно ОСОБА_1 , 24.04.2025 поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області було винесено постанову ЕНА/4572075 за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування Стрийським міськрайонним судом 14.01.2025, оскільки вказаний документ є незрозумілим, та, як уже зазначалось судом, не містить назви, дати та зазначення місця/способу його отримання, а тому не береться судом до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, … набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя зазначає, що до протоколу не додано доказів, що ОСОБА_1 вручена копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕНА/4572075 від 24.04.202 та час розгляду немає підстав вважати, що вона набрала законної сили, оскільки винесена напередодні складення протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №311283 від 25.04.2025, отже термін на її оскарження ще не минув.

Також у матеріалах даної справи відсутня довідка про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення визначеного ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, на те, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду даної справи, зазначено про те, що ОСОБА_1 «був позбавлений права керування ТЗ Стрийським районним судом терміном на 1 рік від 14.01.2025», проте доказів цього, до суду не надано.

Враховуючи встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме повторність керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, не доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Суд, що розглядає справу, не має повноважень уточнювати чи редагувати фабулу правопорушення, викладену уповноваженими особами у протоколі (зокрема, постанова Київського апеляційного суду від 12.04.2021 у справі №752/23552/20).

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011).

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечною, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

З наведеного слідує, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин інкримінованої протиправної поведінки правопорушника, що наведена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що матеріали цієї справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В свою чергу, суд враховує, що Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 7, 9, 126, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ