ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1792/25 Справа № 208/2244/25 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із постановою Заводського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року, 31 січня 2025 року о 17-00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Land Cruser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Кам`янське на пр. Аношкіна біля буд. № 9, з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці так і в медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що він є власником т.з. «Toyota Land Cruser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , однак 31.01.2025 року не перебував за кермом даного автомобіля. Зазначає, що за кермом перебував його син ОСОБА_2 , який потрапив у ДТП з т.з. «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .. Між водіями виникла суперечка з приводу розміру суми відшкодування ремонту автомобіля «Renault Megane», у зв`язку з чим водій «Toyota Land Cruser Prado» поїхав за спеціалістом. В той час представники потерпілої сторони викликали поліцію. Після їх приїзду на місці ДТП був лише ОСОБА_1 . Він повідомляв співробітників поліції, що він не є водієм, на що останні не звернули уваги.

Вказує, що зазначені обставини підтверджуються ОСОБА_3 , який пояснив, що перебуваючи у шоковому стані, він не міг зрозуміти, хто був за кермом, ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , тому і підписав письмові пояснення, які були написані співробітником поліції.

Крім того, вказує, що у суді першої інстанції був допитаний ОСОБА_2 , який вказав, що за кермом перебував саме він, однак, судом не було надано оцінки як доказу його поясненням.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керуванням транспортним засобом саме ним.

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, вважаю за необхідне справу розглянути за відсутності апелянта.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Так, вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були. Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Під керуванням транспортним засобом належить розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його дії належить кваліфікувати як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом із тим, сам ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом заперечує. При цьому в матеріалах справи міститься відеозапис з бодікамер поліцейських, однак, ним не зафіксовано факту керування транспортним засобом, факту зупинки поліцейськими автомобіля, що рухається та перебування ОСОБА_1 за кермом заведеного автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами.

Як вбачається з наявного відеозапису, він починається з моменту, коли працівники поліції вже спілкуються з ОСОБА_1 біля автомобіля, який не перебуває у заведеному стані, при цьому ОСОБА_1 не перебуває в салоні автомобіля взагалі. В процесі спілкування поліцейських з ОСОБА_1 останній неодноразово повідомляв їх про те, що він не перебував за кермом автомобіля, а водієм був його син ОСОБА_4 , втім працівники поліції вказували, що саме ОСОБА_1 був водієм, посилаючись на свідчення свідка ОСОБА_3 , який був водієм іншого автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , з яким сталась ДТП, та його пасажира ОСОБА_5 , тобто самі співробітники поліції не були очевидцями керування ОСОБА_1 , будь-яким транспортним засобом.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 від 31.01.2025 року, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких останній зазначив, що водієм автомобіля «Toyota Land Cruser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 (а.с. 6), та письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , в яких також зазначено, що водієм був саме ОСОБА_1 (а.с. 7).

Разом із тим, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 від 22.05.2025 року, які були надані на адресу суду першої інстанції, в яких останній вказав, що за кермом автомобіля «Toyota Land Cruser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 . ОСОБА_3 зазначив, що у зв`язку з тим, що він після ДТП перебував у шоковому стані та не розібравшись, кого саме звали ОСОБА_4 , а кого ОСОБА_6 , водія автомобіля «Toyota Land Cruser Prado» чи пасажира, підписав пояснення, які були записані працівниками поліції з його слів та в яких вказано, що водієм був саме ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_3 стверджує, що водієм автомобіля «Toyota Land Cruser Prado» був чоловік, який суттєво є молодшим на вигляд та пізніше дізнався, що саме його звали ОСОБА_4 (а.с. 42).

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до постанови Заводського районного суду міста Кам`янського від 21.08.2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення № 208/7886/25 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрите у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме у зв`язку із недоведеністю того, що саме він під час ДТП за участю автомобілів «Toyota Land Cruser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , яка мала місце о 17:10 годин 31 січня 2025 року по пр. Відродження, 9 у м. Кам`янське, керував вказаним автомобілем «Toyota Land Cruser Prado».

Фактично єдиним доказом фату керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є рапорт співробітника поліції, який у даному випадку представляє сторону обвинувачення, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції його показання, з урахуванням відсутності їх об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Будь-які інші докази на підтвердження даної обставини, такі, як аудіо-та відеозаписи з інших засобів, ніж боді-камери поліцейських, письмові докази тощо в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин вважаю за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця