Єдиний унікальний номер 725/7220/25
Номер провадження 3/725/1961/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року Суддя Чернівецького районного суду міста Чернівців Піхало Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 02.08.2025 року близько 17 год. 00 хв. перебуваючи за адресою в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно малолітньої доньки колишньої співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме умисні дії, які полягали у залякуванні, чим завдав шкоди психічному здоров`ю малолітньої ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, заперечував проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та просив закрити адміністративне провадження щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема вказав, що у матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували факт завдання шкоди психічному здоров`ю малолітньої ОСОБА_2 , що виключає факт вчинення насильства щодо неї. Крім того вказав, що мати малолітньої ОСОБА_2 не є та ніколи не була його співмешканкою, та 8 років тому назад він здійснював догляд малолітньої дитини та працював «нянькою» дитини. Однак, в подальшому вказав, що він дійсно зустрічався з матір`ю дитини та роздумував щодо одруження на ній, однак через її складний характер їх взаємовідносини не склалися. Також підтвердив й той факт, що він разом із дитиною та її матір`ю їздив відпочивати у Болгарію та проводив з ними багато часу, бував у них вдома.

Представник потерпілої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вчиняє сімейне насилля відносно ОСОБА_4 , а також її малолітньої доньки ОСОБА_2 , регулярно та на протязі всіх років їх спільного життя. Крім того, зазначала, що наразі психоемоційний стан дитини є нестабільний, оскільки вона боїться виходити сама на вулицю, йти до школи, гуляти на ігровому майданчику з дітьми, відвідувати магазини. Також, вказувала, що стан дитини значно погіршується тільки від розмови чи нагадуванні про нього. Просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Неповнолітня ОСОБА_2 , у присутності матері ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 2 серпня 2015 року вона перебувала у дворі будинку по АДРЕСА_2 та ходила до водомату за водою, коли поверталася до дому, раптово в її бік вибіг ОСОБА_1 , якого вона знає як колишнього співмешканця її матері, та почав в її бік гучно кричати та строїти гримаси, вона в свою чергу його злякалася та побігла до будинку, перечепилася та впала. Також вказала, що це не перший раз як ОСОБА_1 її лякає та вона його боїться.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.173-2КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено що, відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю дитини.

Таким чином, санкція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в, зокрема, умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єкт вказаного правопорушення загальний - фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому суд звертає увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Для наявності складу адміністративного правопорушення потрібно також доведення заподіяння шкоди психологічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, згідно п.3 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У відповідності до вимог п.п. 4, 14, 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство-форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері,якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; економічне насильство-форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати,примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Таким чином, залякування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворює склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП й відповідно завдає шкоди її психічному здоров`ю, оскільки дитина чітко вказала, що внаслідок дій ОСОБА_1 , які полягають у раптовій появі перед нею з гучними вигуками в її бік та строянням «гримас» Лякають її та вона внаслідок таких дій ОСОБА_1 боїться виходити на вулицю й відповідно вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, копією заяви ОСОБА_4 , поясненнями як неповнолітньої ОСОБА_2 , наданими в ході судового розгляду, так й її матері ОСОБА_4 , фотокопіями та іншими матеріалами справи.

При цьому, доказів на спростування вказаного чи наявність підстав для обговорення ОСОБА_1 суду не надав, а його доводи в тій частині, що ОСОБА_4 ніколи не була його співмешканкою, спростовуються наданими суду фотознімками, зі змісту яких убачається факт їхнього спільного проживання та проведення часу, зокрема відпочинку, у тому числі за кордоном.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини.

Обставин, які б обтяжували та пом`якшували відповідальність ОСОБА_1 за наслідками розгляду справи не встановлено.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять, а тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 173-2, 283-285, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Піхало Н.В.