Справа № 303/3895/25
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С. І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кунак Н. О., потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника - адвоката Криворучко Л. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/439/25, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 693875 від 19.05.2025 та постанови судді від 16.06.2025 вбачається, що 11.05.2025 близько 18 год 36 хв в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчиняв насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 та його дітей, говорив на підвищених тонах, а саме вчиняв психологічне насильство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції від 16.06.2025 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Стверджує, що не вчиняв психологічного насильства в сім`ї, вважає, що оскільки вони знаходяться в стадії розлучення та поділу майна, його дружина спеціально провокує та створює такі сварки. Крім того, у протоколі об`єктивною стороною правопорушення зазначено те, що він говорив на підвищених тонах, чим вчинив психологічне насильство, однак розмова на підвищених тонах не є діями, які складають психологічне насильство стосовно потерпілої особи та є оціночним суб`єктивним поняттям, яке не є юридично визначеним. З цих підстав уважає, що в його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, жодних доказів на підтвердження заподіяння, зокрема, шкоди психічному здоров`ю потерпілої матеріали справи не містять. У протоколі зазначено про відсутність свідків та

-2-

потерпілих, а також інформації про заподіяння шкоди. Також звертає увагу на те, що в мотивувальній частині постанови суді, розкриваючи диспозицію ст. 173-2 КУпАП, суд зазначив стару редакцію вказаної статті, яка існувала до внесення змін згідно Закону України від 22.05.2024, а саме в частині про можливість завдання шкоди, тоді як діюча редакція статті передбачає не можливість завдання шкоди, а її наявність. Крім того, стверджує про неналежність й недопустимість як доказу долученого представником потерпілої відеозапису, оскільки такий викликає сумнів у його достовірності, так як з відео не вбачаються дані про дату, час, місце та інші обставини вчинення даного відеозапису, невідоме і джерело його походження.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник потерпілої адвокат Криворучко Л. С. вказує на її безпідставність й необґрунтованість, з огляду на те, що судом першої інстанції зі всією повнотою досліджено наявні у справі докази, які доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також стверджує, про належність як доказу відеозапису, який, поряд із поясненнями потерпілої, підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Зазначає, що об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 правопорушення полягає в образах і погрозах ОСОБА_1 , які лунали в сторону ОСОБА_2 .. При цьому суд першої інстанції, оцінюючи докази, не здійснював доказування замість органу національної поліції, оскільки не збирав і не витребовував їх самостійно, а лише оцінював наявні, подані потерпілою стороною докази в порядку передбаченому законом. Просить постанову судді від 16.06.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кунак Н. О., які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілих та їх представника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд відхиляє клопотання представника потерпілої-адвоката Криворучко Л. С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за неповагу до суду через його неявку в попереднє судове засідання та констатує, що ОСОБА_1 у своїй письмовій заяві повідомив про поважність причин свого неприбуття, які пов`язані із сімейними обставинами. Між тим, адвокатом Криворучко Л. С. не доведено, що дії ОСОБА_1 щодо неприбуття в судове засідання, призначене на 01.09.2025, носили умисний характер та були направлені на безпідставне затягування судового розгляду.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

-3-

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 11.05.2025, врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 693875 від 19.05.2025 встановлено, що 11.05.2025 близько 18 год 36 хв в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчиняв насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 та його дітей, говорив на підвищених тонах, а саме вчиняв психологічне насильство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 11.05.2025, поясненнями ОСОБА_1 від 19.05.2025, рапортом чергового Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області Ленюського М. М. від 11.05.2025, відеозаписом та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, поліцейський Чербаков В. В. був упередженим та необ`єктивним, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази, як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував дії поліцейського, який склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

-4-

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений із додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення та опис встановлених обставин. У тому числі у протоколі наведено які дії вчинено ОСОБА_1 , за вчинення яких передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, у протоколі наявні відмітки про те, що ОСОБА_1 ознайомлений зі містом протоколу та отримав його копію, що засвідчив своїм підписом.

Проаналізувавши зміст складеного щодо ОСОБА_5 протоколу, апеляційним судом встановлено, що такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить всі необхідні та передбачені цією нормою відомості, а тому доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі в порушення вимог ст. 256 КУпАП не вказано всіх відомостей, необхідних для вирішення справи, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що вони не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються змістом протоколу.

Таким чином, достовірність даних, викладених у протоколі та правдивість показань потерпілої, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що у потерпілої ОСОБА_2 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру. Такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені у протоколі обставини не співпадають із поясненням потерпілої, апеляційний суд визнає надуманими, оскільки з наявного у справі відеозапису, який безпосередньо досліджувався судом апеляційної інстанції, чітко вбачається, що ОСОБА_1 , знаходячись дома за місцем проживання потерпілої та її дітей, у присутності останніх, висловлювався на підвищених тонах, а також кричав на старшу доньку.

-5-

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 ствердив, що жодного насильства по відношенню до потерпілої та дітей не вчиняв, оскільки мала місце обоюдна сварка, зумовлена напруженими стосунками між ними через процес розлучення.

Будучи допитаною в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 ствердила, що 11.05.2025 ОСОБА_1 прийшов до неї додому, та у присутності неповнолітньої та малолітньої дітей, розпочав сварку, хотів забрати молодшу доньку, яка відмовилась з ним йти, після чого став висловлюватись на підвищених тонах, ображати та кричав на старшу доньку. Ствердила, що психологічне насильство відносно неї ОСОБА_1 вчиняв регулярно.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , наданими в апеляційному суді, встановлено, що вона була очевидицею події, яка мала місце 11.05.2025. Того дня, ОСОБА_1 прийшов до них додому, почав звинувачувати її у тому, що вона сприяла розлученню його з потерпілою, при цьому кричав на неї, ображав потерпілу ОСОБА_2 , говорив на підвищених тонах і все це у присутності малолітньої дитини.

Допитаний за клопотанням потерпілої сторони свідок ОСОБА_6 ствердив, що очевидцем події, яка мала місце 11.05.2025 не був, про обставини події йому нічого не відомо, знає тільки, що потерпіла викликала поліцію. Вважає, що через часті сварки сумісне життя потерпілої та ОСОБА_1 неможливе.

Свідок ОСОБА_7 ствердила, що також не була присутня під час події яка мала місце 11.05.2025, про обставини події їй відомо з відеозапису. Стверджує, що відносини між подружжям ОСОБА_8 стали нестерпними через часті сварки, що стали підставами для розлучення.

Не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і доводи апеляційної скарги про те, що у них з колишньою дружиною ОСОБА_2 іде процес розірвання шлюбу, розподілу майна та у зв`язку з напруженими відносинами між ними, потерпіла сама провокує сварки.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що у підтвердження цих доводів стороною захисту не надано жодних належних та допустимих доказів.

Між тим, указані доводи спростовані наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, у тому числі й поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , частково, показаннями свідків та долученим до справи відеозаписом, з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 здійснював дії, які полягають у висловлюваннях в бік потерпілої та старшої доньки на підвищених тонах та образах.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд розглядає справу щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та у межах такого протоколу, і не вправі давати оцінки діям інших осіб, щодо яких протокол не складався.

Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 11.05.2025 звертався із заявою про вчинення його дружиною ОСОБА_2 дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства, і що відносно останньої було складено відповідний протокол.

Отже, доказів, які б свідчили про те, що такі дії здійснюються потерпілою ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_1 , стороною захисту не надано.

Вказане у своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати, що стороною захисту не доведено, що 11.05.2025 ініціатором сварки була саме потерпіла ОСОБА_1 .

Неспроможними апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі не конкретизовано у чому саме полягало здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру і яка шкода заподіяна потерпілій.

-6-

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у протоколі чітко зазначено, що ОСОБА_1 11.05.2025 за місцем проживання потерпілої, вчиняв насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 та їх дітей, говорив на підвищених тонах.

Викладені у протоколі обставини, які підтверджені доданими до нього доказами, безумовно свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про те, що у протоколі в достатній мірі розкрито та судом встановлено об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Із урахуванням наведеного, безпідставними і такими, що жодним чином не спростовують викладених у протоколі обставин та не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що з фабули протоколу не вбачається, які саме дії вчинив ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин, містить зазначення суті порушення ОСОБА_1 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, достовірність даних, викладених у протоколі та правдивість показань потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, що в свою чергу свідчить про те, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тому доводи ОСОБА_1 про те, що атмосфера взаєморозуміння між ним та потерпілою відсутня, та, що не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону і те, що матеріали справи не дають підстав констатувати в цій справі домашнє насильство, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наведені судження останнього з цього приводу носять виключно суб`єктивний характер.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що вина ОСОБА_1 підтверджена всіма наявними в матеріалах справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними апеляційним судом доказами, які визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

При цьому, доводи апеляційної скарги про неналежність як доказу долученого до справи відеозапису з підстав сумнівів у його автентичності, апеляційним судом відхиляються, оскільки жодних висновків експертиз щодо встановлення автентичності відеозапису, доданого до справи від сторони захисту не надходило і клопотань про проведення відповідної експертизи не заявлялось.

Доводи про невірне зазначення у мотивувальній частині судового рішення диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не спростовують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у матеріалах справи немає.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і його особі, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

-7-

При цьому жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду справи.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2025 щодо нього, - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя