Справа № 467/837/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року відсутні;

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд установив, що 14 червня 2025 року о 16 год. 47 хв. по вул. Шевченка, 200 в с-щі Арбузинка ОСОБА_1 керував мотоциклом МТ-125-8, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, як то, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алктотестера «Драгер» та у закладі охорони здоров`я КНП «ЮМБЛ» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим учинив адміністративне, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов провівши судовий розгляд, виходячи із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, які визначені ст.254 КУпАП, відповідно до установленого законом порядку провадження, ураховуючи положення ст. 251 КУпАП стосовно доказів, здійснивши їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, із дотриманням вимог ст.280 вказаного Кодексу.

Сам порушник в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був сповіщений належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття не вказав, заяв і клопотань, у тому числі й про відкладення судового засідання, не направляв.

Тому в силу приписів ст. 268 КУпАП, ураховуючи, що присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді такого роду справ не є обов`язковою, суддя вважає за можливе винести постанову у справі.

Тому зберігаючи об`єктивність і неупередженість, оцінивши наявні докази відповідно до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом, суддя приймає рішення, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. ( ст. 251 КУпАП).

У цьому провадженні суддя робить висновки про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі наступних доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №261652 від 14 червня 2025 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та, загалом, усіх обставин учинення правопорушення.

Безпосередньо сам протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, у той час, як будь яких даних про допущення істотних порушень прав і свобод особи при його складанні у розпорядженні судді немає, що виключає можливість визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Шляхом перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що долучений до матеріалів справи, було встановлено, що поліція пропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а саме: КНП «ЮМБЛ».

Із відеозапису чітко простежується відмова ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Таке, крім цього, підтверджується й Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14 червня 2025 року.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано відео реєстратором службового автомобіля поліції і досліджений суддею.

Отже, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звідси суддя роз`яснює, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому суддя вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він, керуючи транспортним засобом із явними ознаками сп`яніння, відмовився від проходження огляду на такий стан як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

А так само, дії поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Істотних порушень прав особи при складанні протоколу суд не установив.

Тому у ракурсі проаналізованих фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню у даному випадку, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як безсумнівно установив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Водночас, докази, на підставі яких суд зробив такі висновки, є належними, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а так само і допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку або внаслідок істотного порушення прав особи немає. Принаймні, протилежного судом не установлено.

Усі докази у сукупності, підтверджують обставини, що підлягають встановленню у цій справі, а саме: що було учинено адміністративне правопорушення і що особа, яка притягається до відповідальності, винна у цьому.

Будь яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Мотиви накладення стягнення

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, а так само і обставин, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 247 цього ж Кодексу, у цій справі суд не установив.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП суд враховує: характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь небезпеки правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, як для самого водія, так і інших осіб, а також те, що учиненим правопорушення не було завдано шкоди фізичним чи юридичним особам чи їх майну; особу порушника, який є, зокрема, особою молодого віку; ступінь його вини, у тому числі й даних, які свідчать про спрямованість умислу; відсутність, згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами.

Так як згідно довідки т.в.о. начальника ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 05 липня 2025 року №115235 ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Тобто, в розумінні санкції ч.1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 слід накласти стягнення як на «іншу особу», а не як на водія. Тобто, без позбавлення права керування, оскільки він його не набував у встановленому законом порядку.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,60 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 283 -285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня її винесення постанови.

Суддя Ірина Явіца