П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2025 Справа №607/18209/25 Провадження №3/607/6821/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі матеріали справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Тернопільського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 14.08.2025 о 18:33, перебуваючи в селі Лозова, по вулиці Грушевського неналежно здійснювала догляд за малолітньою дитиною ОСОБА_2 2024 року народження, чим порушила вимоги статті 150 Сімейного кодексу України, а саме, намагалася здійснити спробу самогубства, стрибнувши в річку із дитиною на руках, чим могла завдати шкоди життю та здоров`ю малолітнього сина, правопорушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки.

Розглянувши справу, доходжу таких висновків.

Законом України "Про охорону дитинства" визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обов`язки батьків висвітлені в статті 150 Сімейного кодексу України, згідно якого батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вказаних вимог ОСОБА_1 не дотримала, 14.08.2025 о 18:33, перебуваючи в селі Лозова, по вулиці Грушевського намагалася здійснити спробу самогубства, стрибнувши в річку із дитиною на руках, чим могла завдати шкоди життю та здоров`ю малолітнього сина, що підтверджується рапортами, поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , токсикологічним аналізом сечі - виявлено наркотичні засоби.

Частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а частина друга цієї статті - за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 раніше протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за частинами першою статті 184 КУпАП згідно постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/20680/25 від 26.09.2024.

Таким чином, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

Зважаючи на відсутність обставин які пом`якшують відповідальність, наявність обставини що обтяжує відповідальність - вчинення правопорушення у стані наркотичного сп`яніння, могла бути завдана непоправна шкода малолітній дитині, тому слід застосувати стягнення у вигляді штрафу у максимальному розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Також, враховуючи вимоги статті 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 33, 40-1, 173, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 стягується подвійний штраф у розмірі 10200,00 грн в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Позняк