Справа № 463/5737/25 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 33/811/1177/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.07.2025,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.07.2025,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 червня 2025 року о 14:20 год на пл.. А.Міцкевича, 4 у м. Львові, повторно протягом року, керував мотоциклом VIPER EX50QT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а України, за що відповідальність передбачена частиною 5 статтею 126 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді змінити: визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 стверджує, що суд не мав права накладати на нього стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки 09.04.2021 він був позбавлений права керування на 3 роки. Вказаний термін закінчився 09.04.2024, а посвідчення водія після закінчення зазначеного строку йому не видавалося.

Зазначає, що на момент вчинення правопорушення не мав права керування, а відтак не міг бути позбавлений такого права.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився, про поважні причини суду не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі правопорушника та апелянта не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасника, що не з`явився.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Наталії Дяків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягався 06.12.2024 УПП у Львівській області ДПП до адміністративної відповідальності за вчинення 06.12.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, оскаржуваною постановою Личаківського районного суду м. Львова від 10.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме за вчинення повторно протягом року адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення повторного протягом року порушення, передбаченого частинами другою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є особа, яка на момент керування транспортним засобом не мала такого права.

Тобто, ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення не мав права керування транспортним засобом, а тому є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тобто позбавленням права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим адміністративним стягненням, передбаченим санкцією вказаної статті.

Статтею 30 КУпАП передбачений порядок накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Поряд з цим, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить жодних застережень чи умов застосування додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

При цьому слід звернути увагу, що у законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.

Відтак, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративне правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення за своєю суворістю відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, а тому є необхідним і достатнім для визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.07.2025 в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА