ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/962/25 Номер провадження 33/814/640/25Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Долженко О.М. подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою судді, 27 лютого 2025 року о 18 годині 25 хвилин на автодорозі Миргород-Хорол на 3 км. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком Миргородської ЛІЛ №6 від 27.02.2025, чим порушила п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Долженко О.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що працівники поліції належним чином не виконали приписи щодо роз`яснення ОСОБА_1 її права, передбачених ст. 63 Конституцією та ст. 268 КУпАП, зокрема, не було роз`яснено право на захист.

Вказує, що в акті медичного огляду не зазначений номер приладу, що унеможливлює ідентифікацію даного медичного приладу.

Акт складався лікарем одноособово, на ознайомлення ОСОБА_1 не надавався, підпису ОСОБА_1 на акті немає, показники приладу не повідомлялися.

На переконання адвоката, прилад, який був застосований для виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 , не був забезпечений одноразовим мундштуком, тобто не було дотримано вимог Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, що свідчить про порушення порядку проведення такого огляду та ставить під сумнів достовірність результатів тесту ще й з цієї підстави. На відеозаписі не зафіксовано наявність та герметичність упаковки мундштука, який був застосований при перевірці.

Також заперечує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння внаслідок вживання лікарських препаратів.

Посилається на відсутність підтвердження, що лікар, яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 , пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством та має право проводити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилися. До початку апеляційного розгляду від адвоката Долженко О.М. надійшла заява про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення за її відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. За таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя місцевого суду обґрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №258044 від 27.02.2025, висновку №6 щодо результатів медичного огляду від 27.02.2025, рапорті поліцейського СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Поповича В.І., відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора поліцейського автомобіля та іншими матеріалами.

Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу була доставлена до медичного закладу з метою огляду для визначення стану сп`яніння. У медичному закладі лікарем проведено огляд, за результатами дослідження якого визначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та складено відповідний висновок, який не викликає сумнівів у його достовірності.

Так, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 лютого 2025 року №6.

Висновок КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради є належним, допустимим та беззаперечним доказом факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснено її права та обов`язки, апеляційний суд зауважує, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Більше того, за змістом самого протоколу ОСОБА_1 , будучи ознайомленою із своїми правами, передбаченими ст.63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, погодилася з даними протоколу та підписала його без жодних зауважень по суті.

Тому твердження про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 її прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Доводи про те, що працівники поліції під час складання протоколу порушили права ОСОБА_1 , оскільки не роз`яснили право скористатись правовою допомогою апеляційним суд вважає безпідставними.

Протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_1 та посилань про відмову працівниками поліції у реалізації її права користуватися юридичною допомогою.

Відомості про те, що працівниками поліції здійснювалися будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні.

Відсутність адвоката під час проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на правову допомогу.

Крім того, у суді першої інстанції ОСОБА_1 в повній мірі скористалася своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, і послугами захисника.

Апеляційний суд також вважає, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості висловити свої доводи щодо обставин провадження, висловлювати правову позицію в ході розгляду справи в суді першої інстанції, шляхом надання письмових пояснень, скористалася своїм правом на оскарження постанови суду в апеляційному порядку, а тому відсутні підстави вважати, що було порушено право на захист.

Відсутність в акті медичного огляду номеру спеціального технічного засобу АлкоФор 307, яким проведено огляд, жодним чином не є підставою для визнання медичного огляду ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння недійсним.

Із долученого адвокатом копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/0227, наданого на адвокатський запит вбачається, що газоаналізатор АлкоФор 307 має заводський номер Q та відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019. Даний сертифікат чинний до 29 січня 2026 року.

З наведеного вище вбачається, що газоаналізатор АлкоФор 307, яким проводився медичний огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, пройшов всі необхідні процедури перевірки та сертифікації в України та відповідає вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Підстав для визнання медичного огляду ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння недійсним під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні акту медичного огляду ОСОБА_1 не повідомляла, у тому числі щодо використання одноразових мундштуків медичним працівником або герметичності упакування.

Окрім того, необґрунтованими є посилання апелянта на те, що після проходження освідування на спеціальний пристрій газоаналізатор АлкоФор 307 не зафіксували показник на відеореєстратор, оскільки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 пройшла огляд в медичному закладі та результат на відео становив 0,43% проміле о 21:20, за другим обстеженням 0,40% проміле.

Необґрунтованими є твердження апелянта про відсутність підтвердження, що лікар, яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 , пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством та має право проводити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Доказів підтвердження даного факту до матеріалів справи учасниками справи не долучено, та в ході апеляційного розгляду стороною захисту не спростовано проходження лікарем тематичного удосконалення за відповідною програмою.

Твердження сторони захисту щодо вживання ліків судом до уваги не приймається та не узгоджуються з вимогами п.2.9 а) Правил дорожнього руху, відповідно до якого заборонено керувати транспортним засобом не тільки в стані алкогольного сп`яніння, але і під дією ліків, які знижують швидкість реакції та увагу.

Окрім того, матеріали справи не мають жодних даних про повідомлення ОСОБА_1 працівникам поліції про вживання ліків перед проходженням огляду на стан сп`яніння. Така версія виникла лише на стадії судового розгляду.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були беззаперечними підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Долженко О.М. подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко