Справа № 503/1533/25
Провадження №3/503/1181/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП,

встановив:

02 вересня 2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 008574Е, згідно змісту якого 02.09.2025 року о 19:35 на західній околиці населеного пункту Семенівка, Подільського району Одеської області, на відстані до 500 метрів від лінії державного кордону України виявлено ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративне правопорушення, рухався на мотоциклі марки «Forte» та в подальшому намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова на напрямку Семенівка (Україна) Іванівка (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України у пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП та у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, на номер його телефону та електронну пошту зазначені у заяві на отримання електронних повісток від 02.09.2025 року (а.с.4), про що свідчить довідка від 12.09.2025 року про доставку електронного листа та довідка від 12.09.2025 року про доставку повідомлення у додаток «Viber». Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на адресу суду не надходило. При цьому, в матеріалах справи міститься його заява від 02.09.2025 року (а.с.5) про розгляд даної справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальностібез його участі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Феофанов Я.Л. в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, про що свідчать довідки від 12.09.2025 року про доставку електронного листа із судовою повісткою до його електронної скриньки та довідка від 15.09.2025 року про доставку електронного документа із судовою повісткою до його електронного кабінету. При цьому, 15.09.2025 року адвокат подав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутність його та його підзахисного. Водночас із цим подав через систему «Електронний суд» заперечення від 15.09.2025 року, в якому просив суд закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Частина перша ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, ч.2 ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без яких-небудь заперечень щодо його змісту; рапортом службової особи органу Державної прикордонної служби України; письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та схемою затримання.

Згідно положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та іншими доказами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

При цьому, будучи повідомленим про судовий розгляд особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надав до суду жодних заперечень або документів на підтвердження наявності у нього правових підстав для перетину державного кордону України через пункти пропуску за умов введеного воєнного стану та оголошеної мобілізації або принаймні самої мети його перебування на прикордонній контрольованій території с. Семенівка Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, яка б була не пов`язана із спробою перетину державного кордону.

Крім того, суд не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який є мешканцем м. Києва, на прикордонній контрольованій території с. Семенівка Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Окремо суд відзначає, що саме с. Семенівка Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, є одним з найбільш географічно наближених населених пунктів до державного кордону.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 3 серпня 1998 р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», в Одеській область таким, серед інших, є увесь Подільський район, де запроваджений прикордонний режим.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 «Про прикордонний режим», прикордонний режим встановлюється у прикордонній смузі завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд, вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм.

Водночас суд наводить мотиви відхилення доводів щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які висловлені його захисником адвокатом Феофановим Я.Л. у поданому ним до суду через систему «Електронний суд» запереченні від 15.09.2025 року, а саме з приводу тверджень про те, що заява про визнання вини була підписана його підзахисним під тиском працівників прикордонної служби та є протиправною. Суд відзначає ту обставину, що з приводу застосування працівниками ДПС України примусу захистом суду надано жодних доказів того, що подавалися скарги до керівництва ДПС України, з метою проведення службового розслідування, та/або заяв до компетентного органу досудового розслідування за підвідомчістю про вчинення у відношенні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, в порядку ст. 214 КПК України, для розслідування обставин застосування до нього протиправних дій насильницького характеру з боку посадових осіб Державної прикордонної служби України. Тому самі по собі вище згадані твердження не знаходять свого не лише підтвердження, але навіть підтвердження здійснення самої їх перевірки у встановленому законом порядку

Таким чином, підсумовуючи оцінку надану запереченню поданому захисником адвокатом Феофановим Я.Л., то суд твердження сторони захисту оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024, від 28.10.2024 року № 740/2024, від 14.01.2025 року № 26/2025 та від 15.04.2025 року № 235/2025, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX, від 08.05.2024 року № 3684-IX, від 23.07.2024 року № 3891-IX, від 29.10.2024 року № 4024-IX, від 15.01.2025 року № 4220-IX та від 16.04.2025 року № 4356-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі максимально передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення без застосування конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, а саме мотоцикл (мопед) марки «Forte», з використанням якого здійснювалось пересування, оскільки матеріали справи не місять в собі відомостей про власника останнього.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 2041 ч.2, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Вилучену річ, яка була засобом вчинення правопорушення та є речовим доказом, а саме мотоцикл (мопед) марки «Forte» 125-2, синього кольору, який зберігається у відділенні інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у відповідності до протоколу від 02.09.2025 року (а.с.7), повернути його законному власнику (володільцю).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко