Справа № 338/798/25
Провадження № 33/4808/588/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , кухаря Старунського ліцею, громадянку України,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , 14 червня 2025 року близько 01 год. 10 хв. в с. Підгір`я на вул. Надвірнянській, 1 Івано-Франківського району керувала транспортним засобом марки «BMW 320I», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з рішенням суду першої не згідна у зв`язку з порушенням норм матеріального права та тим що рішення є необ`єктивним, необґрунтованим та постановленим з неповним з`ясуванням обставин справи.

Вказує, що у працівників була відсутня обґрунтована підозра, що вона перебувала у стані наркотичного сп`яніння, працівники поліції під час спілкування з нею ознаки сп`яніння їй не повідомляли та не роз`яснили чому саме їй потрібно пройти огляд.

Наголошує, що на відеозаписах не зафіксовано ніяких ознак сп`яніння.

Також зазначає, що працівники поліції не роз`яснили їй право на захист.

Звертає увагу, що склад правопорушення зазначений у протоколі не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено що вона керувала не в стані сп`яніння, а з ознаками сп`яніння.

Також наголошує, що вона згідно вимог закону протягом двох годин самостійно пройшла огляд на стан сп`яніння у КНП ПНЦ ІФ ОР, оскільки не погодилась з складеним протоком, та отримала довідку №16 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20 липня 2025 року, відповідно до якої у неї ознак сп`яніння не виявлено. Відповідно до даної довідки огляд відбувався 14 червня 2025 року о 3 годині 02 хвилин. Також в матеріалах справи також знаходиться результату токсикологічного дослідження № 1373 від 30 червня 2025 року (біологічний матеріал сеча) та результату токсикологічного дослідження № 1372 від 30 червня 2025 року (біологічний матеріал кров), дата відбору матеріалу 14 червня 2025 року о 03 годині 40 хвилин, відповідно до вищезазначених досліджень наркотичних речовин у ОСОБА_1 не виявлено.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, неодноразово належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, подала чергове клопотання від про відкладення розгляду апеляційної скарги, у якому вказала, що перебуває на лікарняному. До клопотання додала документи про пошкодження колінного суглобу, разом з тим до клопотання не додала відомості на підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, чи про наявність інших обставин, які б унеможливлювали участь в судовому засіданні за станом здоров`я.

Також при прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги у відсутності особи, враховую процесуальну поведінку особи, оскільки розгляд справи призначався на 07 серпня 2025 року (а.с. 37), 20 серпня 2025 року (а.с. 40), 03 вересня 2025 року (а.с. 44) та 17 вересня 2025 року (а.с. 51) та був відкладений у зв`язку з клопотаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 38, 42, 49).

При цьому, враховую, що ОСОБА_1 достеменно відомо про перебування справи в Івано-Франківському апеляційному суді, оскільки саме вона подавала апеляційну скаргу (а.с. 29-33) та додаткові пояснення (а.с. 46-48).

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Твердження апелянта, що працівники поліції не роз`яснили їй право на захист не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє її інтереси в суді першої інстанції. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 червня 2025 року серії ААД № 809605 (а.с. 1) 14 червня 2025 року близько 01 год. 10 хв. в с. Підгір`я на вул. Надвірнянській,1 Івано-Франківського району ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «BMW 320I», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці, що не реагують на світло, звужені, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`янінні водій, у встановленому законом порядку, відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським офіцером громади ІФ РУП ГУНП старшим лейтенантом поліції Климюком А.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердила, що їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та що отримала тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та пояснення надала на окремому аркуші.

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.

Підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, відповідних Інструкцій, не здобуто.

Виклад обставин в протоколі цілком відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

В протоколі зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, а саме, що він відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що склад правопорушення зазначений у протоколі не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено що вона керувала не в стані сп`яніння, а з ознаками сп`яніння є слушним, але не впливає на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки складені процесуальні документи фіксують факт відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 .

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ПНЦ ІФ ОР (а.с. 2) на такий огляд направлялась ОСОБА_1 , яка мала ознаки наркотичного сп`яніння виражене тремтіння пальців рук, зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість проте від проходження огляду відмовилась.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 17 червня 2025 року (а.с. 3) вбачається, що вона того дня рухалась на своєму автомобілі додому під час дії комендантської години у стані сильного душевного хвилювання, що дало працівникам поліції підозри про перебування у стані наркотичного сп`яніння. Проте наркотичні засоби не вживала.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 7), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу марки «BMW 3201» у зв`язку з порушенням комендантської години. Після зупинки працівники поліції перевірили документи у водія ОСОБА_1 та вході розмови повідомили їй про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідний огляд. ОСОБА_1 погодилась пройти огляд. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду і запросили ОСОБА_1 сідати у службовий автомобіль для проїзду в медичний заклад. ОСОБА_1 вказала, що не залишить автомобіль на дорозі і чекає поки хтось під`їде що забрали транспортний засіб. Працівники поліції вказали, що для проходження огляду в них є відведений час і довго чекати не мають можливості. Далі зафіксовано, як військовий працівник, що перебував з працівниками поліції, відігнав автомобіль ОСОБА_1 на АЗС. Після цього працівники поліції ще раз роз`яснили ОСОБА_1 процедуру та запросили у службовий автомобіль для проїзду в медичний заклад, але ОСОБА_1 даної вказівки не виконала і вказала, що відмовляється від огляду. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наслідки відмови від огляду, яка остаточно відмовилась від огляду. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснили ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також зафіксовано процес складання процесуальних документів, дачу пояснень, оголошення ОСОБА_1 змісту складених документів, яка підписала їх та отримала копії.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що на відеозаписах не зафіксовано ніяких ознак сп`яніння не є слушним, оскільки поліцейський фактично виявляє ознаки стану сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Проте наявність ознак сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані сп`яніння, такий висновок може скласти лише лікар за результати проведеного огляду, від якого ОСОБА_1 відмовилась.

Також не є слушним твердження апелянта про те, що працівники поліції під час спілкування з нею ознаки сп`яніння їй не повідомляли та не роз`яснили чому саме їй потрібно пройти огляд, оскільки спростовується відеозаписами з яких вбачається, що після зупинки працівники поліції перевірили документи у водія ОСОБА_1 та вході розмови повідомили їй про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідний огляд.

Твердження апелянта про те, що вона згідно вимог закону протягом двох годин самостійно пройшла огляд на стан сп`яніння у КНП ПНЦ ІФ ОР, згідно з яким у неї ознак сп`яніння та наркотичних речовин не виявлено, не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, тобто порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Та обставина, що ОСОБА_1 з власної ініціативи самостійно пройшла огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, про що надано суду довідку №16 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20 липня 2025 року (а.с. 18), результат токсикологічного дослідження № 1372 від 30 червня 2025 року (а.с. 20) та результат токсикологічного дослідження № 1373 від 30 червня 2025 року (а.с. 19) за змістом яких сп`яніння не виявлено, висновків суду не спростовує, оскільки особа обвинувачувалась у відмові від проходження огляду на стан сп`янінні водій, у встановленому законом порядку та порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а не пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України - керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Тому твердження апелянта про відсутність свідків під час відмови від огляду, що є порушенням законодавства, не є слушним.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якої поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, на пропозицію поліцейського відмовилась проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, що підтверджується змістом відеозаписів, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що в даному випадку поліцейськими дотримано приписи Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Поліцейські, з огляду на виявлення передбачених п. 4 Розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 мали підстави пропонувати їй пройти огляд.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якої працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло