Справа № 162/882/25
Провадження № 3/162/494/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Глинянчук В.Д., розглянувши справу, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 245683 ОСОБА_1 всупереч статтям 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» о 15 годині 40 хвилин 07 серпня 2025 року здійснив спробу перетинання державного кордону України поза встановленим пунктом пропуску з території України на територію Республіки Білорусь та був виявлений за 6 тисяч метрів від лінії державного кордону.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, під час досудової підготовки матеріалів від надання пояснень відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення інспектора прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , із змісту яких слідує, що ОСОБА_2 о 15 годині 40 хвилин 07 серпня 2025 року був виявлений на автодорозі сполученням «Невір Велика Глуша» за 6 кілометрів від лінії державного кордону. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину за місцем проходження військової служби та мав намір перетнути державний кордон у напрямку Республіки Білорусь.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина перша статті 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Статтями 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» встановлено, що перетин та пропуск осіб через державний кордон України здійснюється виключно в пунктах пропуску через державний кордон України.

Повертаючись до обставин справи, необхідно констатувати, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують подію проступку, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 204-1 КУпАП фактично складено на підставі припущень інспектора прикордонної служби ОСОБА_3 , які він виклав у своїх письмових поясненнях. Інспектор-прикордонник вказує, що ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину за місцем проходження військової служби, мав намір перетнути державний кордон у напрямку Республіки Білорусь. При цьому будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження спроби ОСОБА_2 незаконно перетнути державний кордон України до протоколу не додано.

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005).

Згідно з статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи наведене у сукупності, доходжу висновку, що суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути неупередженим, безстороннім і не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення тощо, а будь-які сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитись на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП, не доведено у контексті положень статті 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись пунктом 3 частини першої статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події адміністративного проступку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області В.Д. Глинянчук