Провадження № 3/201/3482/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в особі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Сідельника Є.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 860865 від 06 вересня 2025 року ОСОБА_1 13 серпня 2025 року близько о 19 годині 44 хвилини, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме вдарила пляшкою з водою та капцем по голові, тим самим вчинила домашнє насильство, що кваліфікується за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила фактичні обставини події, пояснивши, що з колишнім чоловіком змушена проживати разом в одній квартирі, проте, він зловживає алкогольними напоями, в результаті чого в них виникають конфлікти. 13 серпня 2025 року в ході конфлікту за місцем мешкання ОСОБА_1 вдарила колишнього чоловіка ОСОБА_2 пластиковою пляшкою з водою та капцем по голові. Проте, ОСОБА_1 не змогла надати пояснень щодо притягнення її до адміністративної відповідальності раніше за аналогічні правопорушення, хоча і не заперечувала те, що вони з чоловіком через постійні конфлікти періодично викликають поліцію.

Так, на підтвердження протиправних дій ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 860865 від 06 вересня 2025 року, в якому викладено обставини вчиненого останньою адміністративного правопорушення, зокрема встановлено які саме дії вчинені нею, розцінені як домашнє насильство. Також були надані письмові пояснення від ОСОБА_1 .

Інших доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Оцінюючи досліджені докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу(ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Диспозиція ч. 3 ст. 173 - 2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

В свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, однак, матеріали справи не містять жодних інших доказів, на основі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не надано суду доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення протягом року, тобто не доведено кваліфікуючої ознаки «повторність», яка є обов`язковою складовою кваліфікації дій за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Більш того, навіть в самому протоколі зазначена лише кваліфікація за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, проте не зазначено що дана особа притягувалась протягом року до адміністративної відповідальності, що є кваліфікуючою ознакою даного правопорушення.

Доказів про те, що ОСОБА_1 було піддано протягом року адміністративному стягненню за таке ж порушення до матеріалів справи не долучено.

Отже, дії ОСОБА_1 ДОП СП ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області невірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, слід зазначити, що чинним КУпАП не передбачено право суду перекваліфіковувати дії осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності з однієї статті (частини статті) на іншу статтю (частину статті).

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на його користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 23, 173, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Конопленко