Провадження № 3/638/4076/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

10 липня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Харкова з Управління патрульної поліції в Харківській області надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138939 від 03 липня 2025 року водій ОСОБА_1 03 липня 2025 року приблизно о 09:03 год. за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, автомобільна дорога М-03, 621 км., керував транспортним засобом Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів за видом діяльності внутрішні перевезення пасажирів автобусами, що зафіксовано постановою ЕНА 5128130 від 03 липня 2025 року, на автобусі з кількістю місць для сидіння 11, при цьому маючи лише дозвіл на вид діяльності внутрішні перевезення пасажирів в легкових авто на замовлення, чим порушив вимоги ч. 7 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», яким визначено, що ліцензійні умови поширюються на ліцензіата лише в частині, що встановлює вимоги до провадження цієї частини виду господарської діяльності. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник Прокопцев Сергій Вікторович звернувся до суду з клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, мотивуючи це тим, що матеріалів справи не долучено пояснення свідків, а оптичний носій інформації, на якому зафіксовано відеозапис, зроблений на бодікамери поліцейських, не містить доказів на підтвердження того, що транспортний засіб RENAULT MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був переобладнаний для здійснення такого виду господарської діяльності, як перевезення пасажирів, чи існувала регулярність здійснення таких перевезень, що є обов`язковою ознакою здійснення господарської діяльності, чи отримував ОСОБА_1 кошти за здійснення такого перевезення. Крім того, захисник надав суду копію рішення суду, яке набрало законної сили, про скасування постанови ЕНА № 5128130 від липня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Конструкція норми ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною та відсилає до інших законів та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють здійснення окремих видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Щодо ОСОБА_1 складено протокол за порушення вимог ч. 7 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідно до якої якщо суб`єкт господарювання провадить вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, не в повному обсязі, а частково, ліцензійні умови поширюються на ліцензіата лише в частині, що встановлює вимоги до провадження цієї частини виду господарської діяльності.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Оцінивши надані УПП в Харківській області, як особою на яку покладено обов`язок щодо збирання доказів, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи, з огляду на таке.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Визначення господарської діяльності міститься зокрема у Господарському кодексі України (чинний станом на дату вчинення інкримінованого правопорушення).

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення, реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктом господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України). Некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (ст.52 ГК).

Згідно зі ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у ГК України та інших законах.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Згідно із п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, будь-яка операція особи, яка підлягає реєстрації як суб`єкт підприємницької діяльності, як платник відповідних податків, повинна бути спрямована на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому, економічний ефект не обов`язково повинен спостерігатися негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

Отже, незалежно від наявності чи відсутності мети отримання прибутку господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюються самостійно (ініціативно) та систематично. Саме у разі здійснення такої господарської діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (ст. 58 ГК України). За відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже і про обов`язок особи зареєструватися як суб`єкт господарювання.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 жовтня 2020 року у справі № 826/14391/16, підприємницькою діяльністю можна вважати сукупність постійно або систематично здійснюваних дій щодо виробництва матеріальних і нематеріальних благ, реалізації товарів, виконання робіт або надання послуг з метою отримання прибутку. Аналізуючи ознаки притаманні підприємницькій діяльності, можна зробити висновок про те, що остання передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків, що пов`язані з такою діяльністю

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, при встановленні об`єктивної сторони складу правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, з`ясуванню підлягають як факти здійснення особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, так і факти систематичності такої діяльності її самостійність, ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

У справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази того, що наявна сукупність постійно або систематично здійснюваних дій, вчинених ОСОБА_1 , щодо надання послуг з метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме зокрема відеозапис, не містять відомостей про вчинення ОСОБА_1 саме систематичної господарської діяльності, оскільки підтверджують виключно одноразове перевезення останнім пасажирів.

Проте, такі дії ОСОБА_1 не можуть кваліфікуватись за ст. 164 КУпАП, як заняття господарською діяльністю, оскільки такі дії не носять систематичний характер, тобто їм не притаманні обов`язкові ознаки підприємництва самостійність, ініціативність, систематичність, з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд наголошує, що керування для надання послуг з перевезення пасажирів означає організацію та контроль за процесом переміщення людей з одного місця в інше за допомогою транспортних засобів, з метою отримання прибутку або забезпечення потреб певних груп пасажирів. Це включає в себе планування маршрутів, розкладів, забезпечення безпеки та комфорту пасажирів, а також управління транспортними засобами та персоналом.

Належних доказів того, що ОСОБА_1 надає такі регулярні послуги з перевезення пасажирів, що є обов`язковим для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 164 КУпАП, матеріали справи також не містять.

Щодо посилання у протоколі та рапорті на постанову ЕНА 5128130 від 03.07.2025, якою нібито зафіксовано провадження ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів за видом діяльності «внутрішні перевезення пасажирів автобусами» без відповідної ліцензії є безпідставними, оскільки рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2025 року у справі № 243/6114/25, яке набрало законної сили 01 вересня 2025 року, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5128130 від 03 липня 2025 року, винесену капітаном поліції, інспектором 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Терновським Олексієм Степановичем, відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. скасовано, а справу закрито.

Оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що докази (достатні), які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які би поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 164,245, 251-252, 266, 278, 280, 283-285, 289, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя І.П. Латка