Тарутинський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________
Справа № 514/1109/25
Провадження по справі № 3/514/598/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді - Кирилюк І.М.,

розглянувши матеріали протоколу, які надійшли з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Перемога Тарутинського району Одеської області, громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем ФГ «Коммунар», до адміністративної відповідальності не притягувався

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331058 від 02.07.2025р., складений інспектором прикордонної служби 1 категорії водій групи моніторингу обстановки віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_2 , 02.07.2025 о 13 год 20 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку Ярославове (Україна) Твардиця (РМ) в районі п/зн 0733/07 на відстані 3000 м від лінії ДКУ було виявлено гр. ОСОБА_1 , який в порушення вимог ст. 9 Закону України від 4 листопада 1991 року № 1777-XII «Про державний кордон України» (у чинній редакції) здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення відповідність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судової повістки в електронній формі на номер мобільного телефону, зазначеного ним у його заяві 02.07.2025. Проте, на час надсилання SMS-повідомлення 19.08.2025 встановлено, що «абонент тимчасово недоступний». Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до статті 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-1 КУпАП, не встановлена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , якому відомо про складення стосовно нього адміністративного протоколу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд дійшов до таких висновків.

Статтею 204-1 КУпА встановлено, що перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади є адміністративним правопорушенням.

Об`єктом адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Державний кордон України - є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору (ст.1 Закону України від 4 листопада 1991 року № 1777-XII «Про державний кордон України» (у чинній редакції далі Закон № 1777-XII).

Режим державного кордону - це порядок перетинання державного кордону України плавання і перебування суден та кораблів у територіальному морі та внутрішніх водах України, заходження у внутрішні води і порти України та перебування в них, утримання державного кордону України, провадження різних робіт, промислової та іншої діяльності на державному кордоні України (ст. 8 Закону № 1777-XII).

Перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством (ст. 9 Закону№1777-XII).

У прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України, зокрема, регламентує правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб (частина 1 статті 23 Закону №1777-XII).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 27 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим» (у чинній редакції, далі - Постанова №1147) прикордонний режим встановлюється, зокрема в межах прикордонної смуги (завширшки 5 км вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд) та прикордонних районах (визначаються, як правило, у межах території району, міста, селища та села, прилеглої до державного кордону або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби, а також у межах територіального моря, внутрішніх вод, частини вод прикордонних річок, озер та інших водойм і розташованих у цих водах островів).

Цією ж постановою затверджене Положення про прикордонний режим (далі Положення), який визначає порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі.

Згідно з встановленим Положенням порядком громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі) (п.7 Положення).

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі) ( п.8 Положення).

Окрім цього з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби (п.11 Положення).

Наведені норми чинного законодавства не забороняють громадянам України перебувати у контрольованих прикордонних районах або прикордонних смугах, за умови дотримання встановленого законом порядку перебування. Недотримання такого порядку особами, може свідчити про наявність в їх діях об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, а саме порушення прикордонного режиму.

Саме по собі перебування у контрольованому прикордонному районі (прикордонній смузі) без вчинення активних дій, спрямованих на перетин кордону, не можуть кваліфікуватися як спроба перетину державного кордону.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 було виявлено 02.07.2025 року о 13 год 20 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку Ярославове (Україна) - Твардиця (РМ) в районі п/зн 0733/07 на відстані 3000 м від лінії ДКУ.

До протоколу додані: копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , рапорти посадових осіб прикордонної служби на ім`я начальника впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про фіксацію даного правопорушення, пояснення ОСОБА_1 з якого убачається, що він свою провину визнає і пояснює, що, хотів потрапити до Молдови щоб відвідати родичів.

Надаючи правову оцінку доказам у цій справі суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення (стаття 254 КУпАП).

Положення КУпАП встановлюють, що формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів, правової кваліфікації правопорушення з посиланням на норми, які передбачають відповідальність за таке правопорушення ( ст. 256 КУпАП).

Протокол про адміністративні правопорушення серії ПдРУ № 331058 від 02.07.2025 року не може бути визнано достатнім доказом у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони є засобами фіксації обставин, які мають бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи.

У цій справі єдиними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є особистий доказ його пояснення, у яких він вказує, що визнає свою вину.

Матеріали протоколу не містять ні фото- ні відео- фіксації правопорушення, схеми місця, де особа була зупинена, маршруту його руху, чи були у осооби засоби, за допомогою яких він зробив чи планував це зробити.

Пояснення ОСОБА_1 , який фактично перебував під впливом військовослужбовців ДПСУ, не можуть бути єдиним беззаперечним доказом і мають бути підтверджені іншими доказами.

У протоколі не наведено жодної обставини, яку можна було б кваліфікувати як вчинення правопорушення, передбаченого за ст. 204-1 ч.1 КУпАП, за ознаками спроби перетину державного кордону.

Рапорти уповноважених осіб прикордонної служби про адміністративне правопорушення не є достатнім та переконливим доказом винності особи без інших доказів, а такі у матеріалах, які надійшли до суду, відсутні.

Суд вважає, що сам факт перебування ОСОБА_1 на території контрольованого прикордонного району, який є мешканцем Болградського району Одеської області на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону України на напрямку Ярославове (Україна) - Твардиця (РМ) в районі п/зн 0733/07, не є підтвердженням того, що він вчинив спробу незаконного перетину державного кордону.

Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Конституційний принцип презумпції невинуватості є обов`язковою складовою справедливого судового розгляду справ, в яких особа обвинувачується у вчиненні кримінального або адміністративного правопорушення.

Обвинувачення особи у вчиненні правопорушень не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

У справах про адміністративні правопорушення обов`язок збирання доказів та доведення вини особи покладається на осіб, які мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній передбачений ст. 204-1 ч.1 КУпАП склад адміністративного правопорушення, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 283- 285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч. 1 КУпАП закрити провадженням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.М. Кирилюк