Справа № 133/682/25
Провадження № 33/801/935/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Лопаткіна Олега Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адмінстративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 24 лютого 2025 року о 16:00 в с. Махнівка, ДСПП Махнівка, на автодорозі М-21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку та у повному обсязі, на місці зупинки при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори №476000, №476159, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 25 серпня 2025 року адвокат Лопаткін О. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, сторона захисту наголошує, що працівники поліції поводили себе упереджено до ОСОБА_1 та підбурювали його до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки неодноразово повідомляли йому, якщо він погодиться пройти огляд і вони поїдуть до лікарні то в такому випадку його транспортний засіб буде доставлено на арешт майданчик, а якщо він відмовиться пройти огляд то викличе водія, поїде далі і автомобіль затримувати не будуть дані факти зафіксовані на відеозаписі.

В судовому засіданні представник адвокат Лопаткін О. В. підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Вимогами статті 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За частиною 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 24 лютого 2025 року о 16:00 в с. Махнівка, ДСПП Махнівка, на автодорозі М-21, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з відеозапису з портативного відеореєстратора працівників поліції (відео під назвою «24_02_2025 Пономаренко (Бондаренко) ЕПР1 255340») на ньому зафіксовано як поліцейський перебуваючи на ДСПП с. Махнівка, спілкується з водієм, який перебуває за кермом автомобіля «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 та повідомляє йому, що відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» ведеться відеофіксація (на 0:00:11 відео) та запитує у водія для кого стоять дорожні знаки, на що водій відповідає, що він не побачив його (на 0:00:07 відео), оскільки їхав за вантажним автомобілем (на 0:00:19 відео). Після цього поліцейський висунув вимогу водію показати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб (на 0:00:23 відео), той пред`явив документ на транспортний засіб. Потім поліцейський запитав чи ОСОБА_1 не везе заборонених речей в автомобілі, на що той відповів, що ні і поліцейський висунув йому вимогу показати вміст багажного відділення (на 0:01:20 відео), той її виконав, на питання поліцейського куди ОСОБА_1 їде той відповів що у м. Чортків (на 0:01:35 відео).

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 24 лютого 2025 року підтверджується записом з портативного відеореєстратора нагрудної камери працівника поліції під назвою «24_02_2025 Пономаренко (Бондаренко) ЕПР1 255340» (на 0:00:07, 0:00:19, 0:00:35 на відео), а доводи апеляційної скарги в цій частині є надуманими.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції поводили себе упереджено до ОСОБА_1 та підбурювали його до вчинення адміністративного правопорушення, - апеляційний зазначає слідуюче.

Як вбачається з відеозапису з портативного відеореєстратора працівників поліції (відео під назвою «24_02_2025 Пономаренко (Бондаренко) ЕПР1 255340») на ньому зафіксовано як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога в лікарні (на 0:02:41 відео), пряма мова поліцейського: «якщо ви кажете, що два тижні назад вживали то воно покаже і по результату ми будемо евакуйовувати автомобіль на Вінницю, або ви можете відмовитися від проходження огляду і це буде звучати по другому і суд буде по іншому розглядати, не так як ви в стані сп`яніння рухалися, бо є підтверджуючий факт, аналізи, але ми будемо вказувати, що ви їхали з ознаками. Якщо ви відмовляєтесь від проходження огляду, зможете викликати іншого водія і ми оформляємо це все як по відмові, якщо їдемо в лікарню це займе трохи більше часу і тоді не буде такого варіанту, що інший водій, тоді буде тільки евакуація на арешт майданчик, у вас тут речі є, але це вам вирішувати» (на 0:03:14 0:04:25 відео). Через деякий час поліцейський говорить ОСОБА_1 слідуюче, пряма мова: «якщо ви відмовляєтесь, на вас складається протокол за ст. 130 п. 2.5 ПДР України за те, що ви відмовились, фабула буде звучати так як ви рухалися з ознаками і це не підтверджено і ми не їдемо в лікарню, в такому випадку ми допоможемо, поки будуть складатися матеріали, ви можете зателефонувати в найближче таксі і викликати водія, тому ви вирішуєте чи їдемо в лікарню чи інше». Поліцейський знову повторює: «якщо ми їдемо в лікарню проходити огляд або ви відмовляєтесь, за цей період поки будуть складатися матеріал, до вас під`їде тверезий водій, який сяде за ваш автомобіль і почне рух (на 0:04:59 0:07:09 відео). Після чого ОСОБА_1 просить зробити йому попередження та відпустити (на 0:08:02 відео), на що поліцейський повідомив, що попередження не буде (на 0:08:04 відео). Потім поліцейський сказав ОСОБА_1 , що він же сам йому зізнався, що два тижні тому вживав наркотичні засоби, на що той відповів, що це було давно (на 0:08:12 відео), поліцейський відповів, що наркотичні засоби в організмі тримаються протягом місяця. Через деякий час поліцейський ще перепитав ОСОБА_1 чи згоден він їхати на освідування в лікарню чи відмовляється від проходження огляду, на що той відповів, що відмовляється від проходження огляду (на 0:09:47 - 0:10:14 відео), після чого поліцейський повідомив, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за п. 2.5 ПДР України (на 0:10:18-36 відео).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи, державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцію та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» прямо вимагає від працівників поліції діяти об`єктивно та неупереджено (ст. ст. 7, 23).

Європейський суд з прав людини вказує, що провокація має місце, коли:

- ініціатива виходить від правоохоронців, а не від особи («Тейксейра де Кастро проти Португалії»»);

- особу ставлять у ситуацію, де вона фактично змушена вчинити дії, які кваліфікуються як правопорушення («Раманаускас проти Литви»);

- правоохоронці не просто фіксують факт порушення, а створюють умови для його вчинення («Баннікова проти Росії»).

У даній справі поліцейський ініціював вибір ОСОБА_1 «згода/відмова» на огляд у викривленій формі, створивши штучні негативні наслідки у випадку згоди, підштовхнув його до відмови, яка й стала підставою притягнення його до відповідальності.

Оцінюючи зафіксоване на портативному відеореєстраторі, апеляційний суд виснує, що з огляду безстороннього спостерігача безумовно вбачається, що поліцейський, спілкуючись з ОСОБА_1 , формулював свої висловлювання так, щоб вплинути на поведінку ОСОБА_1 , створюючи йому штучні умови для відмови від проходження огляду. Поліцейський сформував у свідомості ОСОБА_1 вибір між двома наслідками: залежно від його вибору: у разі згоди на огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога в лікарні автомобіль заберуть на штраф майданчик, у разі відмови від проходження огляду є можливість уникнути евакуації транспортного засобу, - При цьому поліцейський вказував, що це начебто різні речі: «...або ви можете відмовитися від проходження огляду і це буде звучати по другому і суд буде по-іншому розглядати, не так як ви в стані сп`яніння рухалися, бо є підтверджуючий факт, аналізи...», «...фабула буде звучати так як ви рухалися з ознаками і це не підтверджено і ми не їдемо в лікарню...». Це фактично позбавило ОСОБА_1 свободи волі, оскільки він приймав рішення про відмову від огляду, спираючись не на своє рішення, а під впливом тиску та маніпуляції працівника поліції, обираючи "кращий" із запропонованих йому варіантів.

Відповідно до частини 1 статті 266 КУпАП та статті 266-1 КУпАП відмова від проходження огляду сама по собі є підставою для складання протоколу, але жодна норма закону не передбачає автоматичної евакуації транспортного засобу у випадку огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога. Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП в однаковій мірі настає як за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, так і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не так як вказав поліцейський, що суд буде по іншому розглядати.

Таким чином, манера спілкування поліцейського та його висловлювання однозначно слід розцінювати як провокацію.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, які мають значення для справи, здобуті у спосіб, що відповідає закону.

Докази, отримані внаслідок провокації, не можуть бути допустимими, оскільки вони здобуті шляхом тиску та маніпуляції з боку органу влади.

Таким чином, апеляційний суд виснує, що дії поліцейського мають ознаки провокації, що порушує статтю 19 Конституції України та Закон «Про Національну поліцію», суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і робить отримані докази недопустимими відповідно до статті 251 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у справі доказам та записам з портативного відеореєстратора.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У статті 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не грунтуються на належних та допустимих доказах, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на наступне: постанова у справі була винесена 28 липня 2025 року, проте до електронного кабінету адвоката Лопаткіна О. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 надійшла вона тільки 21 серпня 2025 року (а.с. 24), тоді ж постанова була скерована до ЄДРСР, самому ОСОБА_1 копія постанови не вручена і не надіслана. Це є грубим порушенням як приписів статті 285 КУпАП, відповідно до ч. 1 якої постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, так і Порядку ведення ЄДРСР, який забезпечує доступність судових рішень та у відповідності до п. 1 Розділу Х якого обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення їх внесення до Реєстру шляхом формулювання та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення. Такі допущенні суддею порушення є неприпустимим та за наявності підстав можуть слугувати підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лопаткіна Олега Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета