Провадження № 33/4823/614/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Хуторненка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хуторненка І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 11 листопада 2024 року, о 21 год. 35 хв., у місті Чернігові, по проспекту Миру, 32, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Хуторненко І.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та знаходився при виконанні військового обов`язку, тому його огляд мав бути проведений у порядку ст.266-1 КУпАП. Зазначає, що з відеозапису вбачається провокація зі сторони працівників поліції та психологічний тиск на ОСОБА_1 , оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на проходження медичного огляду вписані ознаки сп`яніння, які не підтверджуються відеозаписом. Також вказує, що направлення на огляд виписане поліцейським після складання протоколу. Зазначає, що акт огляду та тимчасового затримання не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, оскільки містить ряд суттєвих порушень при його оформленні. Крім того, місце складання протоколу про адміністративне правопорушення визначено як м. Чернігів, проспект Миру, 32, що є грубим порушенням, оскільки це не є місцем розташування найближчого закладу охорони здоров`я, за адресою: м. Чернігів, вул. І. Мазепи, 3. Також, відеозаписи не містять фіксації причини зупинки транспортного засобу, роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, визначених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що вказує на незаконні дії поліцейського, в зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення не може бути прийнятим судом як належний та допустимий доказ. Вказує на відсутність вимоги зі сторони поліцейського пройти медичний огляд, а формулювання пропозиції, на яку кожна особа може погодитися або відмовитися, та не відсторонення водія від керування транспортним засобом, свідчать про те, що ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, і від пропозиції, а не вимоги поліцейського, останній мав повне право відмовитися і не виконувати її без правових наслідків. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Хуторненка І.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №903060 від 11.11.2024, ОСОБА_1 , 11 листопада 2024 року о 21 год. 35 хв., у місті Чернігові, по проспекту Миру, 32, керував транспортним засобом «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, які йому були озвучені поліцейськими. На неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі «ЧОПНЛ» у лікаря-нарколога, ОСОБА_1 уникав відповіді на питання поліцейських з цього приводу, посилаючись на те, що він виконує службові обов`язки і бажає самостійно пройти огляд у закладі охорони здоров`я (диск №2, відеофайли 14, 15, час з 21:59 год до 22:20 год). Крім того, під час спілкування з поліцейськими пасажир автомобіля капітан ОСОБА_3 , колега ОСОБА_1 по службі, повідомив, що ОСОБА_1 вживав спиртні напої. При цьому, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та неодноразово попередили про відповідальність за відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Після цього відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відмова ОСОБА_1 від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд була очевидною. Він затягував час, прямо не відповідав на запитання, а лише говорив, що бажає самостійно пройти огляд, отже, свого обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння як водій не виконав.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не заслуговує на увагу, оскільки поведінка водія свідчить про протилежне, а саме, що він будь-яким чином намагався уникнути огляду на стан сп`яніння, що правильно розцінено працівниками поліції, як відмова останнього від проведення огляду.

Доводи апелянта про те, що в даній ситуації мала місце провокація ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом подій, з якого слідує, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 фактично відмовився, про що свідчить його поведінка.

Крім того, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час відмови останнього від проходження огляду, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших доказів тиску на ОСОБА_1 працівниками поліції апелянт не надав, тому такі доводи необхідно оцінювати критично.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, спростовуються переглянутим відеозаписом, на якому зафіксовано, як працівник поліції, при спілкуванні з водієм, назвав наявні в останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, всі ці ознаки відображені не лише в протоколі про адміністративне правопорушення, а і в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Те, що ОСОБА_1 категорично заперечував факт вживання ним спиртних напоїв та наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, не звільняло його від обов`язку пройти медичний огляд на спростування підозр поліцейських чи їх підтвердження.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2024 року, яке не вручалося останньому у зв`язку з його відмовою від проведення такого огляду (а.с.7).

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не заслуговують на увагу, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення, який був ним підписаний, зазначено про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що також зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій працівників поліції, що проявились у складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 як військовослужбовця, суд вважає безпідставними, з наступних міркувань.

За змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

У даному випадку ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом поза межами території будь якої військової частини, як особа, що керує транспортними засобами і щодо якої були наявні підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння.

У ч.2 ст.266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, у той же час положення ст.266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.

Стороною захисту не додано жодних відомостей про те, що транспортний засіб «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною і про те, що 11 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем, як водій, виконував обов`язки військової служби.

Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, при цьому, судом першої інстанції таким твердженням вже було надано відповідну належну оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хуторненка І.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний