Справа № 135/1576/24
Провадження № 3/135/17/25
ПОСТАНОВА

іменем України

11.09.2025 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Кривешко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працює «МХП-Логістика»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Оцупок О.Ю. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №819670 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в тому що 24.11.2024 о 23 год 57 хв в м. Ладижин по вул. Незалежності, 2, Гайсинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 ст. 130 КпАП України.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив, що 24.11.2024 після 23.00 год. він їхав додому після робочої зміни, його зупинили працівники поліції, які повідомили останньому, що у нього є ознаки наркотичного сп`яніння. В цей час почалась повітряна тривога. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарні, не відмовлявся, просив дати направлення в Ладижинську міську лікарню. Поліцейські склали протокол. Також, ОСОБА_1 зазначив, що працює водієм на «МХП Логістика», перед змінами регулярно проходить передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів. Проходив такий огляд і 24.11.2024. Оскільки вночі 24.11.2024 він перебував на робочій зміні, тому міг мати втомлений вигляд, оскільки їздив вночі в нього було почервоніння очей, що могло здатись поліцейським підозрілим.

Захисник - адвокат Лобуренко С.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 . В поданих письмових поясненнях, які підтримав в судовому засіданні зазначив наступне. Працівником поліції, яким складено адміністративний протокол, було грубо порушено вимоги КУпАП та чинного законодавства. Даний протокол було складено з порушенням ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції та Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Крім того, у протоколі серії ААД №819670 про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу та його серію.

Долучений до матеріалів справи диск із відеозаписами не може слугувати належним і допустимим доказом в підтвердження правомірності проведеного огляду водія та використовуватися судом в якості доказу, оскільки відеозаписи долучені до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №819670 не є безперервними та має вилучені періоди в часі, тобто є змонтованим.

У протоколі від 24.11.2024 відсутні будь-які дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. У направленні на огляд водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, яке було видане на ім`я ОСОБА_1 від 24.11.2024 зазначено найменування закладу охорони здоров`я КНП «Гайсинська ЦРЛ». З протоколу від 24.11.2024 вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулася на території міста Ладижин. Тому найближчий заклад охорони здоров`я, враховуючи місце зупинки транспортного закладу, зазначеного у протоколі, є КП «Ладижинська міська лікарня», яка розташована приблизно 2,8 км від місця зупинки. В той час як відстань до Гайсинської ЦРЛ складає 21,1 км від місця зупинки.

Ознаки наркотичного сп`яніння зазначені у протоколі та у направленні на огляд водіїв транспортних засобів не співпадають.

Також, ОСОБА_1 працюючи водієм на «МХП Логістика», перед змінами регулярно проходить передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів. Проходив такий огляд 24.11.2024 та 27.11.2024.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі частиною 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за частини 1 статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто відповідальність за правопорушення, передбачене частини 1 статті 130 КУпАП настає не при будь-якій відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, і лише відповідно до встановленого порядку такого огляду.

Порядок проведення огляду водія на предмет встановлення факту сп`яніння передбачений статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту - Інструкція).

Згідно положень ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №819670 від 24.11.2024 зазначено, що о 23 год 57 хв в м. Ладижин по вул. Незалежності, 2, Гайсинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 12 Розділу 2. Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З доданого до матеріалів справи направлення на огляд водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого 24.11.2024 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що його було направлено для проходження огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я КНП «Гайсинська ЦРЛ Гайсинської міської ради».

З протоколу серії ААД №819670 від 24.11.2024 та наданого до нього відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 відбулася на території міста Ладижин по вул. Незалежності Гайсинського району Вінницької області.

Із оглянутих в судовому засіданні відеофайлів видно, що на них зафіксовано те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння в м. Гайсин. Разом з тим, відеозапис переривається, не є суцільним та має місце вилучення частини відеозапису. Також, з наданого відеозапису неможливо встановити ким здійснювався запис та ID реєстратор.

Згідно зі змістом розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зі статті 40 вищевказаного Закону убачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він не є безперервним та постійно переривається, то такий доказ викликає сумніви у своїй належності та допустимості.

Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

З пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що він не відмовлявся категорично від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, а погоджувався пройти такий огляд у медичному закладі, а саме в Ладижинській міській лікарні. Однак, йому видали направлення для проходження огляду в Гайсинську ЦРЛ, яка знаходиться на значній відстані від м. Ладижин, від чого вже він дійсно відмовився.

З копії подорожніх листів вантажного автомобіля №7490 від 24.11.2024 та №7560 від 27.11.2024 убачається, що ОСОБА_1 , працюючи водієм на «МХП Логістика», здійснював перевезення вантажу з 07 год. 58 хв. до 23 год. 05 хв. 24.11.2024 та відповідно з 08 год. 15 хв. до 23 год. 40 хв. 27.11.2024, перед змінами регулярно проходить передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів та був допущений до виконання своїх обовязків.

Із відомостей «Google Map», що є в загальному доступі, видно, що від місця зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до КП «Ладижинська міська лікарня» відстань становить орієнтовно 2,8 км. Тоді як до КНП «Гайсинська ЦРЛ Гайсинської міської ради» - 21,1 км.

Відтак, найближчим закладом охорони здоров`я є КП Ладижинська міська лікарня.

Окрім іншого, в матеріалах справи відсутні докази того, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом, що передбачено положеннями статті 266 КУпАП в разі встановлення підстав вважати, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, чи застосовувалось тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування відповідно до положень статті 265-2 КУпАП.

Разом з тим, частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

У справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 (п. 34) Європейський суд з прав людини зауважив про те, що «здійснюючи власний пошук доказів та додатково засуджуючи заявника на основі отриманих таким чином доказів, суд створює враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду з точки зору об`єктивного критерію».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 (п. 77) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 поза розумним сумнівом не вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених під час розгляду справи обставин, є законні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 268, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна