Справа № 147/852/25
Провадження № 33/801/932/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Андрія Юрійовича на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2025 року постановою Тростянецького районного суду Вінницької області визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з цією постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Ткачук А.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, на думку скаржника, якщо навіть і припустити, що ОСОБА_1 керував вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом, то з матеріалів справи видно, що були відсутні визначені законодавством підстави для зупинки транспортного засобу, а тому скаржник вважає, що подальші вимоги поліцейських та складені документи не можуть бути законними.

Крім того, адвокат Ткачук А.Ю. зазначає, що працівники поліції позбавили ОСОБА_1 права пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. При цьому, апелянт зауважує, що працівники поліції взагалі не роз`яснили ОСОБА_1 його права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Між тим, скаржник вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому процедура його огляду повинна була бути проведена відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, чого зроблено не було.

Загалом в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Ткачук А.Ю. наводить ті ж самі доводи, що й у заяві про закриття провадженні у справі, поданій до суду першої інстанції.

При цьому, в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ткачук А.Ю. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

Варто зазначити, що 15.09.2025 року постановою суду апеляційної інстанції, за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Ткачука А.Ю., надано дозвіл останньому брати участь в судовому засіданні в цій справі, призначеному на 16.09.2025 року о 09 год 40 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням ним власних технічних засобів за допомогою системи ВКЗ (захищений відеоконференцзв`язок з судом). Однак, на початку судового засідання на зв`язок із судом адвокат Ткачук А.Ю з невідомих на те причин не вийшов.

Частиною 6 ст. 294 КУпАП передбачено, що неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ткачука А.Ю.

Разом із апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 адвокат Ткачук А.Ю. подав клопотання, підписане ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 наразі перебуває на військовій службі, а тому не може брати участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України. Згідно із ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, положеннями КУпАП передбачена можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією.

Так, згідно з ч. 4 ст. 277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Таким чином, підстав для застосування аналогії закону відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України, як найбільш наближеного процесуального закону до КУпАП, для вирішення питання про зупинення провадження у справі про адміністративні правопорушення немає, так як в КУпАП міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження у окремій категорії справ.

До того ж, відповідно до вимог КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 скористався юридичною допомогою адвоката і його інтереси в апеляційному суді представляє захисник Ткачук А.Ю., а Циганюк Г.В., у разі наявності бажання надати особисті пояснення суду, не був позбавлений можливості викласти такі пояснення письмово та/або звернутись із клопотанням про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, необхідно відмовити.

Разом з тим, у зазначеному клопотанні ОСОБА_1 просив, у разі відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, відкласти розгляд справи на іншу дату.

Однак, заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи, ОСОБА_1 не навів обставин та не надав жодних доказів, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості з`явитися йому в судове засідання, відтак таке клопотання є необґрунтованим, а тому у його задоволенні також потрібно відмовити.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2025 року близько о 10:40 год. в с. Козинці на вул. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LАNСІА КАРРА», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 326987 від 11.05.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 2).

Роздруківкою приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , на якій зазначено, що результат тесту - 0,72% проміле (а. с. 3).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою приладу DRAGER 6810, результат огляду - 0,72% проміле (а. с. 5).

Відеозаписом з камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за наслідками якого було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Проти результатів огляду ОСОБА_1 не заперечував (а. с. 8).

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, суд оцінює критично, як неправдиве, та яке спростовується наявними в матеріалах справи доказами, адже факт керування транспортним засобом підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції та визнано самим ОСОБА_1 , що зафіксовано на вказаному відеозаписі.

Після зупинки вказаного транспортного засобу, ОСОБА_1 вийшов із автомобіля через водійські двері та почав спілкування із працівниками поліції. Крім того, в подальшому ОСОБА_1 прямо зазначив, що він керував транспортним засобом.

До того ж, після зупинки і під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом і не повідомив, що водієм була інша особа, таким чином посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не заслуговують на увагу.

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у визначеному законом порядку, на що він погодився. Результат огляду - 0,72% проміле. Проти результатів огляду ОСОБА_1 не заперечував.

Після чого, поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому ОСОБА_1 поставив свій підпис та отримав копію.

Досліджений судом відеозапис є інформативним і не вказує на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження, таким чином доводи апеляційної скарги в частині того, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, є безпідставними.

Інформація, що міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у працівників поліції не було визначених законодавством підстав для зупинки транспортного засобу, а тому подальші вимоги поліцейських та складені документи не можуть бути законними, апеляційний суд відхиляє, оскільки з`ясування наявності або відсутності підстав для зупинки транспортного засобу не входять до обставин, визначених статтею 280 КУпАП, які суд зобов`язаний з`ясувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, незгода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Між тим, варто зазначити, що неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності, проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділу І Інструкції).

За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції позбавили ОСОБА_1 права пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає безпідставними, та такими, які спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому видно, що водій ОСОБА_1 не заперечував щодо результатів проведеного огляду на місці зупинки, відтак у працівників поліції не було необхідності у його направленні для проведення відповідного огляду в закладах охорони здоров`я. До того ж, ОСОБА_1 поставив свій підпис на роздруківці приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проводився його огляд, на якій зазначено, що результатом аналізу є 0,72% проміле.

Таким чином, зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Згідно із ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналізуючи наведені положення закону, апеляційний суд визнає, що передбачений ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, стосується тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В той час, у даній справі відсутні будь які відомості, що, керуючи цивільним транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.

З огляду на наведене, в даному випадку, застосування ст. 266-1 КУпАП щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було безпідставним, а тому доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та ніяким чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Також адвокат Ткачук А.Ю. заявив клопотання про призначення стягнення ОСОБА_1 без позбавлення права керування транспортними засобами, в якому просить змінити постанову суду першої інстанції шляхом скасування призначеного ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за аналогією зі ст. 69 КК України.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному випадку цей вид стягнення є безальтернативним. Тобто санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом.

Підстав застосовувати аналогію закону у даному випадку немає, оскільки, по-перше, така аналогія застосовується лише у разі, якщо певні відносини не врегульовані законом, по-друге, відповідно до ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.

Таким чином, оскільки КУпАП не передбачає можливості призначення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, клопотання про призначення стягнення ОСОБА_1 без позбавлення права керування транспортними засобами задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ткачука Андрія Юрійовича про зупинення провадження у справі, про відкладення розгляду справи, про призначення стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами та апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук