Справа № 751/4809/25
Провадження №3/751/1800/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Рак Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №331400 від 15.05.2025 ОСОБА_1 інкримінується, що 15.05.2025 о 16 год. 50 хв., в м. Чернігів, вул. Музична, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter 312D», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі відмовився, про відповідальність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР відмова водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За даним формулюванням інкримінованого правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 №331400 від 15.05.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 прибув, винуватість у інкримінованому правопорушенні не визнав. Повідомив, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб, внаслідок чого між ним та працівником поліції виник словесний конфлікт. Причиною цього конфлікту стало те, що він працює водієм приватного підприємства та здійснює доставку продукції мережевим супермаркетам. У даній ситуації до граничного часу доставки продукції лишалося близько 5 хвилин, та існувала ймовірність неприйняття замовником продукції через порушення строків доставки, що він на місці подій працівникам поліції пояснював, пропонував спочатку проїхати до замовника, а потім продовжити розбиратися в даній ситуації, а також відкрив транспортний засіб на їх вимогу та демонстрував продукцію, яку доставляв. На переконання ОСОБА_1 жодних ознак наркотичного сп`яніння в нього не існувало та не могло існувати, оскільки наркотичних засобі він не вживав ніколи. На його думку, дії працівників поліції були зумовлені не дійсним виявленням ознак наркотичного сп`яніння, а бажанням помститися за виниклу суперечку. Також у цей же день, безпосередньо після складення протоколу, він самостійно прибув до ЧОПН та пройшов огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Надав суду виписку із медичної карти амбулаторного хворого ЧОПНЛ, в якій фіксовано факт його самозвернення 15.05.2025 та встановлено відсутність факту перебування в стані сп`яніння, у тому числі результати проведеного аналізу сечі на предмет наявності метаболітів наркотичних засобів. Повідомив також, що певною мірою засуджує свою поведінку щодо різкого спілкування із працівниками поліції, однак просив взяти до уваги розбалансований стан нервової системи з часів участі в бойових діях під час Війни в Афганістані 1979 1989 р.р., на підтвердження чого надав посвідчення учасника бойових дій.

Дослідивши матеріали справи та усні пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як неодноразово зазначав суд у своїх рішеннях, виявлення в особи ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння є функцією та повноваженням посадових осіб Національної поліції. У разі виявлення ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння працівником поліції, такі ознаки повідомляються водію, і водій в силу пункту 2.5. Правил дорожнього руху зобов`язаний пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Незгода водія з виявленими ознаками сп`яніння не звільняє водія від обов`язку проходження огляду.

Заразом у межах даної справи суд вбачає низку об`єктивних та виключних обставин, які змушують суд частково відступити від свого попереднього висновку та надати оцінку наявним у матеріалах справи доказам на предмет питання, чи дійсно в ОСОБА_1 існували ознаки наркотичного сп`яніння, та чи існували правові підстави для висловлення вимоги щодо проходження огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння. Такими обставинами є:

1) Вікова група особи, щодо якої складено адміністративний протокол, якій станом на момент розгляду справи в суді виповнилося повних 62 роки. Попри те, що даний вік повністю не виключає вживання наркотичних засобів, однак не можливо не відзначити, що вживання наркотичних засобів для осіб даної вікової групи не є типовим. При цьому, як свідчать дані веб-порталу «Судова влада України», раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, як і не притягувався до відповідальності за будь-які правопорушення, що пов`язані із обігом наркотичних засобів.

2) Наявність конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та працівником поліції, який здійснив зупинку транспортного засобу.

Матеріалами відеозапису об`єктивно підтверджуються ті пояснення ОСОБА_2 , що після зупинки транспортного засобу та будучи незгодним із такою зупинкою, ОСОБА_1 поводився емоційно, сперечався із працівниками поліції, апелював до необхідності виконання робочого завдання щодо доставки продукції замовнику до 17.00 години (події відбувалися близько 16.50), вдавався до певних нецензурних висловлювань, пропонував дати йому можливість довезти продукцію та після цього продовжити з`ясовувати всі необхідні питання, демонстрував на вимогу працівників поліції вміст вантажного відділення транспортного засобу, сперечався, викликав іншій екіпаж поліції для оформлення факту неправомірних, як на його думку, дій працівників поліції.

Засуджуючи з етичної точки зору поведінку водія в частині застосування нецензурної лексики, суд водночас зазначає, що відповідальність за такі дії (за умови наявності відповідного складу адміністративного правопорушення) може наставати за ст. 173 або 185 КУпАП, однак не за ст. 130 КУпАП.

При цьому суд зауважує, що в силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із критеріїв, що підлягає врахуванню при оцінці правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, є використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Попри те, що формально положення КАС України не є застосовними у межах справ за ст. 130 КУпАП, однак це не нівелює необхідності перевірки того, чи використовує суб`єкт владних повноважень свої повноваження саме з тією метою, якою вони надані законом.

У тому разі, якщо під час розгляду справи суд дійде висновку, що використання працівниками поліції повноважень, передбачених пунктом 2.5. Правил дорожнього руху та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, здійснювалося із метою іншою, аніж визначена даними нормативними документами, такі обставини зумовлюють недопустимість протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП як доказу, одержаного із порушенням закону, та безумовно зумовлюють необхідність закриття провадження за ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Повертаючись до обставин даної справи суд зауважує, що інкриміновані ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння мають спірний та непереконливий характер.

Так, на відеозаписі з бодікамери працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість, почервоніння обличчя.

Водночас суд зауважує, що однією із найбільш характерних ознак перебування особи в стані наркотичного сп`яніння є порушення природного процесу міозису неприродно звужені або розширені зіниці, які не реагують на світло, що може бути проявом наркотичного сп`яніння, і призводить до аномального звуження зіниць під впливом опіоїдів, або їх аномального розширення під впливом психостимуляторів або канабіноідів.

Як свідчить практика розгляду справ даної категорії, зазвичай при наявності підозр щодо стану наркотичного сп`яніння працівниками поліції проводяться тести, зокрема тести із заплющенням/роз плющенням очей, які дозволяють відслідкувати реакцію зіниць на світло та констатувати (попередньо) наявність такої ознаки наркотичного сп`яніння, як звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло (ознака згідно абзацу 3 пункту 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Однак у даному випадку, із незрозумілих для суду причин, наявність чи відсутність цієї ознаки працівників поліції взагалі не цікавила.

Не може суд не звернути увагу й на те, що такі ознаки, як різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці згідно Інструкції можуть бути й ознаками алкогольного сп`яніння. Однак попри те, що працівник поліції протягом всього часу перебував на певній відстані від водія та не міг би бути, без проходження перевірки із застосуванням спеціалізованого приладу (або принаймні без додаткового наближення до особи), переконаним у відсутності в водія запаху алкоголю з порожнини рота, можливе перебування особи в стані алкогольного сп`яніння в даному випадку працівників поліції не цікавило.

Суд не може не звернути увагу й на те, що в час складення в автомобілі поліції адміністративного протоколу (час 17:06), коли ОСОБА_1 перебував на вулиці із іншими працівниками поліції, працівник поліції, який ніби-то виявив ознаки наркотичного сп`яніння, на відповідне питання своєї напарниці про те, які саме ознаки слід вказувати в протоколі, не зміг одразу чітко згадати виявлені ним же ознаки, та зміг відповісти на це питання лише за допомогою відкриття Інструкції

Також суд не може не звернути увага на те, що вже після складення протоколу, однак до його оголошення особі (час 17:21), ОСОБА_1 змінив свою позицію та неодноразово чітко висловив згоду на проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, однак ці звернення були проігноровані працівниками поліції.

З урахуванням наведеного та в світлі дійсного факту виникнення суперечки між ОСОБА_1 та працівником поліції, ініційованої водієм (що зафіксовано на відеозаписі бодікамер поліцейських), суд доходить висновку про наявність обґрунтованих сумнів в неупередженості працівників поліції при виявленні ознак наркотичного сп`яніння, та як наслідок вважає такі висновки працівників поліції необґрунтованими та передчасними.

Згідно із вимогами розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, як затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб. Незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний бути тактовним та доброзичливим; висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Суд не може не зауважити на тому, що попри те, що статус учасника бойових дій не звільняє особу від відповідальності за порушення закону, однак і діяльність працівників поліції у тих соціальних реаліях, коли внаслідок агресії рф значна кількість людей має об`єктивні психологічні та фізичні травми, у тому числі отримані під час дійсного захисту Батьківщини зі зброєю в руках, повинна бути побудована в такий спосіб, аби можливі конфлікті ситуації вирішувалися із урахуванням специфічних потреб ветеранів війни. Ті підходи до спілкування, що застосовуються до цивільних осіб, не можуть бути повністю застосовані до учасників бойових дій, які отримали поранення та можливі поведінкові розлади під час виконання свого обов`язку. При цьому розлади психоемоційної реакції можуть мати місце як в ветеранів сучасної війни за незалежність України із російською федерацією, так і в осіб, які є ветеранами старіших конфліктів, однак розлади нервових реакцій на тлі досвіду участі в бойових діях можуть проявлятися після перебігу значних періодів часу. І хоча участь в бойових діях не звільняє осіб від вимог дотримання закону, однак і працівник поліції повинні дотримуватися вимог тактовності та не використовувати свої повноваження не х тією метою, з якою вони надані згідно закону. На думку суду, у межах даної справи поведінка працівників поліції таким вимогам не повною мірою відповідала.

Водночас суд не бере до уваги як доказ наданий ОСОБА_1 висновок ЧОПНЛ щодо відсутності стан сп`яніння, оскільки згідно вимог закону огляд в медичному закладі на визначення стану сп`яніння здійснюється в супроводженні працівників поліції, а не самостійно.

За змістом висновків ЄСПЛ у справах «Надточій проти України» та «Лучанінова проти України» на провадження у справах про адміністративні правопорушення за правилами КУпАП поширюються ті гарантії, що передбачені Конвенцією про захист прав та основоположних свобод для кримінального провадження.

Зміст принципу презумпції невинуватості як складової ширшого принципа верховенства права передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а будь-які розумні сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведених вище обставин суд у межах розгляду даної справи дійшов висновку про те, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується за критерієм «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, зокрема наявність в останнього дійних ознак наркотичного сп`яніння, які би давали правову підставу працівникам поліції вимагати від нього проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Якість наявних доказів не дозволяє виключити будь-яку іншу розумну версію подій, окрім покладеної в основу адміністративних протоколів.

У своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

У даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган, уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження в справі судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 124, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя: А.О. Діденко