Справа № 462/5819/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2025 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, не працює,

зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконала покладених на неї ст. 150 СК України обов`язків з виховання дитини, зокрема щодо забезпечення отримання сином повної середньої освіти, що проявилось у тому, що проявилось у тому, що ОСОБА_1 у період з 25.06.2025 по 16.07.2025 не відвідувала дитину за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не готувала їжу, не доглядала, не утримувала фінансово та не проявляла любові та опіки до сина. Своїми діями ОСОБА_1 повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 на виклик суду в призначене судове засідання повторно не з`явилась, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце судового розгляду справи, шляхом надсилання за адресою місця проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності рекомендованою кореспонденцією судової повістки, однак як вбачається із трекінгу поштового відправлення з офіційного вебсайту Укрпошта, судова кореспонденція, яка скеровувалась ОСОБА_1 повернута на адресу суду без вручення адресату у зв`язку із «відсутністю адресата за вказаною адресою». За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, про достовірну обізнаність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про перебування на розгляді в Залізничному районному суду м. Львова справи про адміністративне правопорушення щодо нього, свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, відтак із врахуванням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 184 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповільаність у виді штрафу за вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 479373 від 16.07.2025, довідкою про результати проведення перевірки (ІТС ІПНП № 17227 від 11.07.2025), заявою ОСОБА_3 від 11.07.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 11.07.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 09.07.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.07.2025, копією постанови від 31.03.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП.

Із врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що доОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 462/5819/25.

Суддя Б.М. Гедз