Єдиний унікальний номер 719/726/25
Номер провадження 3/719/364/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Новодністровськ

Суддя Новодністровського міського суду Чернівецької області Вербіцька М. В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 004601Е від 27.06.2025 року, вбачається, що 27.06.2025 року о 10:30 год. був виявлений та затриманий ОСОБА_1 прикордонним нарядом «Контрольний пост» у контрольованому прикордонному районі на відстані 15000 м до лінії державного кордону в адміністративних межах населеного пункту Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області у складі групи осіб спільно з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України у Республіку Молдова поза пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Розгляд справи здійснювався за відсутності ОСОБА_1 , який до суду не з`явився, однак про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, позаяк 27.06.2025 року був ознайомлений із змістом протоколу, у якому були визначені місце, час та дата судового засідання, про що підписався на протоколі власноручно. Крім того, йому направлялася повістка відповідно до приписів ст. 277-2 КУпАП.

Приписами ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, докази поважності причин неприбуття в судове засідання суду не надав, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши докази, дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 22 Закону України «Про державний кордон України», п. 2 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998р. № 1147 (надалі - Положення), з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Так, контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови.

У п. 11 Положення передбачено, що з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України «Про Державну прикордонну службу України» та «Про дорожній рух» у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.

Диспозиція статті 204-1 КУпАП має бланкетний характер, у зв`язку з чим для встановлення складу адміністративного правопорушення необхідно також керуватись положеннями Закону України «Про державний кордон України», відповідно до ч. 3 ст. 9 якого пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

У ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Випадки, коли дозволено перетин державного кордону України поза пунктами пропуску, визначені ч. 3 ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль».

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Не є порушеннями правил перетинання державного кордону України відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» вимушене перетинання державного кордону особами, транспортними засобами на суші, заходження іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальне море та внутрішні води України, вимушений вліт повітряних суден та інших літальних апаратів, вчинені в стані крайньої необхідності, а також за інших вимушених обставин.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 свою вину визнав повністю.

Зокрема, він пояснив, що намагався незаконно перетнути кордон з України у Республіку Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон України, хотів оминути всі пости, доїхати до ОСОБА_4 і далі прямувати пішки до Тарасівки, від ОСОБА_5 прямувати до кордону, там мав перепливати річку, щоб потрапити до Румунії.

Інших пояснень по суті вчиненого особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не подавав.

Водночас, ОСОБА_1 інкримінується правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, тобто перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб (спільно з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ).

Однак працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи протоколи про адміністративне правопорушення громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ніби-то були у складі групи разом з ОСОБА_1 чи інші докази про вчинення правопорушення групою осіб.

Суддя зауважує, що розглядає справу у межах пред`явленого обвинувачення та не може на власний розсуд змінити кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не може змінювати кваліфікацію, якщо це погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З цих підстав та враховуючи пояснення ОСОБА_1 , суддя дійшла висновку про доцільність зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення з частини другої на частину першу ст. 204-1 КУпАП з огляду на те, що такі дії суду не погіршують становища ОСОБА_1 , не порушують його права та не змінюють обставин правопорушення, що зафіксовані у вказаному протоколі.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення.

Водночас, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, лише в частині зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється адміністративне провадження.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КпАП України, а не ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Окрім визнання вини у поясненнях ОСОБА_1 з приводу того, що він намагався здійснити спробу незаконного перетину державного кордону України, на думку судді, підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ЗхРУ №004601Е від 27.06.2025.

У ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Так, помічник начальника ВПС начальник відділення адміністративно-юрисдикційної діяльності ОСОБА_6 у протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 004601Е вказав, що ОСОБА_1 27 червня 2025 року о 10 год. 30 хв. був виявлений та затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Зважаючи на наявні у матеріалах справи письмові пояснення, у тому числі визнання вини щодо наявності мети незаконного перетину державного кордону самим ОСОБА_1 , та інші письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суддя дійшла висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, у зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність.

Суддя зазначає, що у матеріалах справи наявні постанови по справах № 309/614/25 від 24.02.2025 та № 138/1162/25 від 28 квітня 2025 року, у яких зазначається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і були застосовані до нього адміністративні стягнення у вигляді штрафів в розмірі 10 200,00 грн та 8 500,00 грн.

Оцінивши наведені постанови суддя вважає доведеною обставину про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року притягається за вчинення однорідного правопорушення, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню. Ця обставина передбачається п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП як така, що обтяжує адміністративну відповідальність.

Ураховуючи наведене вище, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його поведінку до та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують відповідальність винного, відсутність майнової шкоди, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позаяк такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та керуючись ст. 7, 27, 33-35, 38, 40-1, 221, 245, 251-252, 256, 276-277, 280, 283-285, 294, 299, 300, 303, 307-308 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) на користь держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк звернення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення такої постанови. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: Мар`яна ВЕРБІЦЬКА