провадження № 3/294/2333/25
справа № 294/1115/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Чуднів

Суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Білера І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП № 5 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЕПР №372915 від 26.06.2025, ОСОБА_1 25.06.2025 о 23 год 05 хв. в с Княжин по вул. Чехова, 2 Житомирської області керував автомобілем «ВАЗ 2106», днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер 6820» - результат 2,01 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а. ПДР повторне протягом року вчинення будь якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу серії ААД №758545 від 25.06.2025, ОСОБА_1 25.06.2025 о 23 год 05 хв. в с Княжин по вул. Чехова, 2 Житомирської області керував автомобілем «ВАЗ 2106», днз НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування Бердичівським міськрайонним судом. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова ЕНА4770745 від 19.05.2025, чим порушив вимоги п. 2.1.а. ПДР.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендовано повідомлення про вручення поштового відправлення №830, про причини неявки не повідомив.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Згідно ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому суд вважає можливим розглянути справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, оцінивши їх в сукупності з іншими доказами, суд приходить до такого висновку.

Щодо епізоду за ч. 2 ст. 130 КУпАП

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

До матеріалів справи про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, долучено наступні фактичні дані, досліджені в судовому засіданні: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №372915 від 26.06.2025; розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; роздруківку тестування на алкоголь за допомогою приладу «Драгер 6820», відповідно до якої результат тесту показав 2,01 проміле, про що ОСОБА_1 поставив свій підпис; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду позитивно 2,01 проміле, з результатом водій згоден про що розписався; розписку про роз`яснення прав та обов`язав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; відеофайл, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено у темну пору доби. На вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій погодився, результат 2, 01 проміле.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно протягом року.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а у складеному щодо нього протоколі серії ЕПР №372915 від 26.06.2025 викладено суть зазначеного адміністративного правопорушення.

У КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вимогами ч. 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі викладено суть адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та яка є більш м`якою за суворістю, а також зважаючи на те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад зазначеного адміністративного правопорушення, що підтверджено долученими до справи доказами, суд вважає за можливе перекваліфікувати дії останнього з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо епізоду за ч. 5 ст. 126 КУпАП

Пунктом 2.1.а ПДР передбачений обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за N3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення серії ААД №758545 від 25.06.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі постанови серії ЕНА4770745 від 19.05.2025.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постановою серії ЕНА4770745 від 19.05.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом керування транспортним засобом «ВАЗ 2106», днз НОМЕР_2 , що мало місце 19.05.2025, за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до довідки, транспортний засіб «ВАЗ 2106», днз НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 .

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано на боді-камеру поліцейського, відео з якої долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні дані, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а дії останнього вірно кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, характер вчинених правопорушень, їх суспільну небезпечність, особу правопорушника, ступінь її вини, слід притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП та є достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з порушника судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 126, 130, 268, 280, 283, 284 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на п`ять років без конфіскації транспортного засобу.

На підставі статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно ОСОБА_1 визначити покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без конфіскації транспортного засобу (рахунок для сплати:UA0006001 отримувач коштів: ГУК вЖитомир.обл/Житомир.обл. /21081300, ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (рахунок для сплати: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106/22030106, ).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина БІЛЕРА