Справа№464/4429/25
пр.№ 3/464/1510/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення cтосовно ОСОБА_1 за ст.173 КУАП,

у с т а н о в и в :

До Сихівського районного суду м.Львова надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення за ст.173 КУАП.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Суддя, дослідивши докази по справі, дійшов наступного висновку.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17, а за змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Диспозицією ст.173 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть указаного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.173 КУАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року виснувала, що за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства (справа № 288/1158/16-к).

Отже, для кваліфікації дій особи, необхідно співставити фактичні обставини події, тобто відповідність конкретного діяння, а також наявні докази із ознаками того чи іншого складу правопорушення, передбаченого у диспозиції статті КУАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 454787 від 19 червня 2025 року, складеного ДОП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, "18 червня 2025 року о 18.30 год ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на 9-ому поверсі в коридорі загального користування виражався нецензурними словами на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до норм КУАП справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами інкримінованого правопорушення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неприпустимим, оскільки порушує право на захист.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участі адвоката Палеєя Ю.А. свою провину заперечив з підстав поведінки потерпілих, які обмежують йому доступ до приладів обліку електроенергії (лічильника), що знаходиться у загальному коридорі, який закривається ними на ключ, та систематично влаштовують сварки та висловлюються на його адресу нецензурними словами. Такий конфлікт між ними триває більше двох з половиною років. Саме 18 червня 2025 року стався черговий конфлікт, під час чого потерпілі не допускали його до лічильника, забороняли його фактичній дружині також вести, як і вони, зйомку на мобільний телефон; дійсно висловився на адресу ОСОБА_4 нецензурними словами, звинувативши останнього у нарахуванні йому за спожите світло 1700 грн через незаконне підключення ними до його приладу обліку, адже останній є чудовим електриком, а він бойлера не має, щоб стільки спожити. Образа тривала декілька секунд. Сусідів при цьому не було, ніхто не виходив і не робив їм зауважень. ОСОБА_5 не ображав нецензурними словами.

Із досліджених у суді письмових доказів та відеозаписів, наданих ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області самими потерпілими, показань потерпілих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_6 установлено наступні обставини: як ствердили ОСОБА_1 та потерпілі, конфлікт між ними триває більше двох років з приводу недопуску останніми ОСОБА_1 до себе - на територію загального коридору, в межах якого знаходиться їх квартира та прилади обліку електроенергії до квартири ОСОБА_1 . З наданих відеофайлів потерпілими вбачається, що потерпілі систематично знімають прихід ОСОБА_1 , який знімає показники світла зі свого лічильника, при чому потерпіла ОСОБА_5 провокує, влаштовує сварки, ображає ОСОБА_1 нецензурними словами. Саме 18.06.2025, зокрема відеозйомка фіксує не з самого початку інциденту, ОСОБА_1 знімає показники світла зі свого лічильника, де потерпілі роблять йому зауваження. Він просить свідка ОСОБА_6 також знімати все на телефон, чому став перешкоджати потерпілий ОСОБА_4 , закриваючи огляд спиною. Тоді ОСОБА_1 став робити потерпілим зауваження не перешкоджати зйомці і висловився на адресу саме ОСОБА_4 нецензурною лайкою з доріканнями про нарахування за спожиту йому електроенергію за умови невикористання світла в таких об`ємах і причетність потерпілого до цього. Після словесної перепалки між всіма учасниками за декілька секунд конфлікт закінчився. Як ствердили, будучи приведеними до присяги потерпілі, 18 червня 2025 року ОСОБА_7 не висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурними словами, ніхто не бачив і не чув конфлікту, що між ними виник того дня, зауважень не робив. За наслідками інциденту учасники не отримали жодних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_8 , сестра ОСОБА_9 , очевидцем події не була, проте підтвердила тривалий конфлікт між потерпілими і останнім з приводу надання ними доступу до лічильника, що знаходиться в межах зачиненого загального коридору ОСОБА_10 .

Зазначене вище на переконання судді дозволяє дійти висновку про те, що дії, які ставляться у провину ОСОБА_1 , не призвели до порушення громадського порядку та спокою громадян, свідчать про особисту неприязнь між учасниками. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, особистих образ не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства в розумінні вимог ст.173 КУАП.

До того ж у протоколі про адміністративне правопорушення, у межах якого проводиться розгляд справи, не зазначено про вчинення певних дій, які за своїм характером свідчили про порушення громадського порядку і спокою громадян.

Аналіз наведених вище доказів у сукупності та взаємозв`язку не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку, що ОСОБА_1 учинено дрібне хуліганство, яке б підлягало кваліфікації за ст.173 КУАП. Обставини, викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Матеріали справи не містять відомостей, які б беззастережно спростовували такі обставини.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги відсутність переконливих доказів вини, суддя дійшов висновку про недоведеність дрібного хуліганства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУАП, провадження у справі відповідно до п.1 ст.247 КУАП необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.173 КУАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО