П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2025 Справа №607/7036/25 Провадження №3/607/3141/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту Патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282002 від 26.03.2025 року, ОСОБА_1 26.03.2025 року о 10 год. 30 хв. в м. Тернопіль, по вул. Текстильна керував транспортним засобом Kia Niro д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатор Alcotest 7510 ARLM-0285 повірка дійсна до 04 червня 2025 року та проведення такого огляду у КНП ТОМЦСНЗ ТОР категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шеремета М.М. в судовому засіданні вказав, що працівники поліції необґрунтовано сприйняли телефонну розмову ОСОБА_1 із захисником, як факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просить врахувати, що згідно вимог ст. 268 КУпАП особа відносно якої проводиться розгляд адміністративної справи має право на правову допомогу, зокрема на отримання правової консультації захисника, якою ОСОБА_1 користувався. Вказав, що отримавши консультацію адвоката, ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім цього, адвокат Шеремета М.М. вказав, що із наявних в матеріалах справи відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що в момент зупинки ОСОБА_1 , він не керував транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, суддя приходить до наступного висновку.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року…) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього кодексу.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вище наведені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальності сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому вважає, що матеріалами адміністративної справи не доводиться факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Так, із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається наступне:

-працівником поліції 26.03.2025 о 10 год. 37 хв. 22 сек. було повідомлено ОСОБА_1 про те, що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння;

-в подальшому, до 10 год. 44 хв. 25 сек., ОСОБА_1 спілкується по телефону та обговорює питання щодо проходження ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Під час спілкування ОСОБА_1 по телефону, працівник поліції пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та пояснює, що останньому спочатку слід пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а потім спілкуватись по телефону;

-спілкування ОСОБА_1 по телефону триває до 10 год. 43 хв. 10 сек., після чого працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та повідомив, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. В подальшому, ОСОБА_1 неодноразово повідомляє працівників поліції, що бажає пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Отже, період часу, зокрема від початку повідомлення ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (10 го. 37 хв. 22 сек.) і до ознайомлення ОСОБА_1 із його правами та повідомлення про те, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП ( 10 год. 44 хв. 17 сек.) орієнтовно тривав 7 хв. Протягом вказаних 7 хвилин ОСОБА_1 спілкувався по телефону з приводу проходження ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. В період спілкування ОСОБА_1 по телефону, працівники поліції пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а вже в подальшому продовжити спілкуватись по телефону.

Завершивши консультації по телефону о 10 год. 44 хв. 31 сек., ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції, що він не відмовляється проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння і бажає проходити такий огляд в медичному закладі, проте працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що розгляд справи щодо нього завершений.

Із змісту проаналізованого в судовому засіданні відеозапису із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 консультувався по телефону з приводу проходження ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, про що також пояснював ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні. Така консультація, на думку суду, тривала невеликий проміжок часу, орієнтовно 7 хвилин та протягом якої працівник поліції пропонував ОСОБА_1 спочтаку пройти огляд, а вже в подальшому спілкуватись по телефону.

Суд, зазначає, що особа, відповідно до положень ст. 268 КУпАП має право користуватись юридичною допомогою адвоката, в тому числі і в телефонному режимі.

Суд, зазначає, що ОСОБА_1 мав право в телефонному режимі отримати правову консультацію з приводу проходження ним огляду на визначання стану алкогольного сп`яніння без втручання працівників поліції, та прийняти рішення щодо проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, або ж відмовитися від такого проходження.

Отримавши консультацію впродовж невеликого періоду часу, орієнтовно 7-ми хвилин, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що бажає пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак, на думку суду, працівники поліції неправомірно відмовили у такому огляді, проявивши надмірний формалізм, що не дало можливості об`єктивно з`ясувати чи знаходилась особа в стані сп`яніння чи ні.

Отже, проаналізувавши зміст відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції суд вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а отримавши правову консультацію, погодився на такий огляд у медичному закладі та просив надати йому можливість пройти такий огляд, однак працівниками поліції, на думку суду, було необґрунтовано відмовлено йому у проходженні такого огляду, а тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, оцінюючи поведінку ОСОБА_1 в сукупності, суд вважає, що її не можна розцінювати як таку, що спрямована на відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З цих підстав суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до переконання, що провадження в даній справі необхідно закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.130, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Л. Дзюбич