Сарненський районний суд
________________________________________________
Справа № 572/4814/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Довгий І.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснено

В С Т А Н О В И В:

Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 ставиться у вину, що він 25 жовтня 2024 року о 00 год. 04 хв. с.Люхча Сарненського району Рівненської області по вул.Центральна, 25, керував транспортним засобом марки "Mitsubishi Pajero", що має номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп"яніння, чим порушив вимоги п.2.9 А Правила дорожнього руху.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вину не визнає, пояснив, що 25 жовтня 2024 року о 00 год. 04 хв. с.Люхча Сарненського району Рівненської області по вул.Центральна, 25, він керував транспортним засобом марки "Mitsubishi Pajero", номерний знак НОМЕР_1 . Його було зупинено працівниками поліції за відсутності для цього законних підстав, з надуманих підстав працівник поліції на прізвище ОСОБА_2 озвучив якісь ознаки сп`яніння і вказав, що є необхідність пройти огляд на стан сп`яніння. З такими обвинуваченнями поліцейського він не погодився, разом з тим погодився на проходження огляду на стан сп`яніння. Після продувки газоаналізатора «Драгер» прилад показав результат 0,56 проміле, після чого працівники поліції одразу приступили до оформлення адміністративних матеріалів. Однак, працівник поліції Ємельянов не з`ясував, чи погоджується він з цими результатами алкотесту і в порушення вимог п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту - Інструкція) не запропонував йому пройти медичний огляд у медичному закладі, чим порушив як вимоги вказаної Інструкції, так і його право на встановлення стану сп`яніння лікарем та достовірність результатів та дотримання законності процедури проведення огляду. В подальшому, жінкою-поліцейською щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за керування в стані сп`яніння. Також письмове направлення на огляд не складалося перед проведенням процедури огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу не виникає обов`язку проходити огляд на усну пропозицію поліцейського. Звертаю увагу на те, що зі ним спілкувався поліцейський Ємельянов, а протокол складено поліцейською-жінкою. КУпАП містить поняття «уповноважена особа» та не містить поняття «група поліцейських, уповноважена розглядати та/чи складати адміністративні матеріали». В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують передачу адміністративних матеріалів від одного поліцейського іншому, який розглядав справу і уповноважений здійснювати її розгляд чи оформлення матеріалів.

Перед проведення будь-яких процедур йому не було роз`яснено його прав, зокрема права на правову допомогу адвоката, чим було грубо порушене його право на захист, гарантоване Конституцією України та КУПАП.

Також, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 (далі - Інструкція).

Серед додатків до Інструкції під № 1 затверджено зразок протоколу, а додатком № 2 є технічний опис бланка протоколу про адміністративне правопорушення.Однак, поліцейською, яка складала протокол, не дотримано форми складання протоколу, оскільки така форма (у вигляді фіскального чека) не затверджена чинним законодавством. За вказаних умов докази, які наявні у матеріалах адміністративної справи - є не допустимими, оскільки зібрані з грубим порушенням вимог законодавства та моїх прав, як учасника адміністративного процесу, а тому такі докази не можуть бути використані в процесі доказування та не можуть братися судом до уваги для доведення винуватості у вчиненні поставленого мені у вину правопорушення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП просить провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні досліджено відеодиск, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте на відео не видно, чи був герметично запакований «муштрук» для газоаналізатора, який дали працівники поліції ОСОБА_1 . Відтак через істотні порушення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, відсутності належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом могли підтвердити вину ОСОБА_1 , в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

За змістом вказаної статті особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyevav.Russia» та «Karelinv.Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» № 46477/99, Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необгрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпій факту.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП діях ОСОБА_1 .

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Копію постанови протягом трьох днів вручити особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :