Справа №484/2185/25
Провадження № 33/812/348/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Івіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Бабковою Ольгою Сергіївною, на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 квітня 2025 року серії ЕПР1 №306691 20 квітня 2025 року о 19:59 год. в м. Первомайськ, по вул. Гагаріна,15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Alcotest 6810 ARBL 0930 та проведення такого огляду в медичному закладі КНП «Первомайська центральна багатопрофільна лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Бабкова О.С. - подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник Бабкова О.С. зазначала, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП суд в оскаржуваній постанові невірно зазначив, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, в той час як заборона водія керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння передбачена п. 2.9 «а» ПДР. В порушення вимог п. 6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився без участі двох свідків, присутність яких є обов`язковою при проведенні такого огляду. Натомість до матеріалів справи долучено пояснення тільки одного свідка, який викликав наряд поліції. Окрім цього зазначала, що проведений працівниками поліції відеозапис не відповідає вимогам Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису та вимогам Інструкції про порядок зберігання, видачі приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, оскільки відеозйомка переривається, є частковою та велась не безперервно, відеозапис записано на DVD диск. Працівником поліції не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що є підставою для скасування постанови з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 524/9827/16-а. ОСОБА_1 не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а навпаки вказали, що він має право відмовитись від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, чим створили хибне уявлення про наявність права відмовитися без наслідків такої відмови. Також зауважувала, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в постанові зазначено, що наряд поліції прибув на виклик свідка ОСОБА_2 після сварки з ОСОБА_1 . Оцінка судом показів свідка про керування ОСОБА_1 автомобілем була надана на підставі припущень, оскільки самого факту фіксації руху транспортного засобу на відео не зафіксовано. Протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв та зауважень, заперечень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Івіна М.Ю. - підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 квітня 2025 року серії ЕПР1 №306691 20 квітня 2025 року о 19:59 год. в м. Первомайськ, по вул. Гагаріна,15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Alcotest 6810 ARBL 0930 та проведення такого огляду в медичному закладі КНП «Первомайська центральна багатопрофільна лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).

Від підпису у протоколі та від надання пояснень по суті порушення ОСОБА_1 відмовився.

До протоколу додано відео з нагрудної камери поліцейського, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, рапорт інспектора поліції, письмові пояснення свідка.

В письмових поясненнях, відібраних працівником поліції, свідок ОСОБА_2 зазначив, що 20 квітня 2025 року близько 19:20 год. він перебував на асфальтованій площадці неподалік вул. Гагаріна, спілкувався зі знайомим. До них під`їхав автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору з якого вийшов невідомий чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя та почав сваритися з ними та погрожувати, повідомляв, що це його територія та що вони перебувають тут незаконно. Після чого він викликав поліцію щоб прийняли міри до вказаного громадянина. Наряд поліції, який прибув на місце, застав факт керування вказаним чоловіком транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі КНП «Первомайська центральна багатопрофільна лікарня» від чого він відмовився. Також він відмовився від надання письмових пояснень та підпису в протоколі про адміністративне правопорушення. (а.с. 4).

В рапорті поліцейський Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Микола Головань повідомив, що 20 квітня 2025 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що по вул. Гагаріна неподалік будинку № 15 чоловік, який приїхав на автомобілі «Toyota Camry» з ознаками алкогольного сп`яніння вчиняє хуліганські дії. Для уточнення інформації було здійснено дзвінок заявнику ОСОБА_2 , який пояснив, що громадянин на якого він вказував, проїздив повз нього на автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, вийшовши з-за керма якого почав конфлікт через те, що він нібито смітив на неогородженій території, що належить йому. По приїзду до місця в ході розгляду звернення водій «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 представився як ОСОБА_1 . Під час спілкуванням з ним були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, після чого ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 запустив двигун та розпочав рух, заїхавши на свою територію припаркував автомобіль й вийшов до наряду поліції та заявника, який перебував на місці та був свідком. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager 6810, від чого він відмовився, також було запропоновано пройти огляд в медичному закладі КНП «Первомайська центральна багатопрофільна лікарня», він чого ОСОБА_1 також відмовився та не бажав надавати будь-які пояснення з даного приводу та розписуватися в протоколі про адміністративне правопорушення від 20 квітня 2025 року серії ЕПР1 №306691, який на нього було складено за порушення п. 2.5 ПДР України. (а.с. 7)

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Drager» та в найближчому медичному закладі зафіксований проведеною працівниками поліції відеозйомкою.

Так, відеозйомкою, проведеною на нагрудну боді-камеру (відео 20:04:09 -20:04:50), підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, від чого той відмовився.

Отже дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд в оскаржуваній постанові невірно зазначив, який саме пункт ПДР порушив ОСОБА_1 , а саме п. 2.5 ПДР, тоді як заборона водія керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння передбачена п. 2.9 «а» ПДР не є слушним, оскільки оскільки фабулу обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складає відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України. При цьому п. 2.9 ПДР України ОСОБА_1 у порушення не ставився.

Не заслуговують на увагу доводи захисника Бабкової О.С. про незалучення двох свідків до проведення огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Аналогічні вимоги містять Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Постановою КМУ № 1103 від 17.11.2008 року (далі Порядок), та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

З матеріалів справи вбачається, що під час пропонування ОСОБА_1 пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими були застосовані технічні засоби відеофіксації, а тому залучення двох свідків не було обов`язковим.

Не знайшли свого підтвердження посилання захисника Бабкової О.С. на те, що проведений працівниками поліції відеозапис не відповідає вимогам Інструкції №1026 з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, які та доводи захисника Івіної М.Ю. про те, що відеозаписи не є безперевними, на відеозаписах не зафіксовані всі обставини оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеофайли є цілісними та безперервними, кожен у свою чергу, та повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема відмову ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. За такого, даний відеозапис відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Не є релевантними посилання апеляційної скарги на правову позицію, викладену у постанові КАС ВС від 18 лютого 2021 року у справі №524/9827/16-а, оскільки у зазначеній справі було порушено право на захист особи працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, наслідками якого було складання постанови. У даному випадку, працівниками поліції не здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення, а лише на виконання вимог ч. 2 ст.251 КУпАП збирались докази.

Безпідставними є також доводи про те, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Із відеозапису вбачається, що після того як ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, поліцейський роз`яснив йому наслідки такої відмови, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду.

Крім того відповідно до приписів ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

До того ж статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» та пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначений обов`язок учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог зазначених Правил, пунктом 2.5 яких передбачений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисника Бабкової О.С. щодо непідтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються доказами у справі, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 №306691 від 20 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 , складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. 254-256 КУпАП, рапортом поліцейського Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Миколи Голованя, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , а також доданим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом, проведеним працівниками поліції, з якого вбачається, як ОСОБА_1 сідає за кермо автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , не реагуючи на прохання працівника поліції відійти, та заїжджає на територію за огорожею припарковуючи автомобіль, після чого виходить до працівників поліції (відео 19:59:33 20:04:50).

Що стосується посилань захисника Івіної М.Ю. у додаткових поясненнях, наданих у суді апеляційної інстанції, про відсутність доказів, що ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», то такі не можуть бути прийняті до уваги. Так, з відеозапису з боді-камери вбачається, що працівник поліції намагався зупинити ОСОБА_1 , який сів за кермо автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , однак останній не реагуючи на прохання працівника поліції заїхав на територію за огорожею, припарковуючи автомобіль і тільки після цього підійшов до поліцейського (відео 19:59:09 20:04:50).

До того ж, підстава зупинки поліцейськими транспортного засобу не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у разі, якщо працівниками поліції були виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пунктів 2,4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Факт виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота підтверджується відеозаписом з боді-камери працівника поліції де ОСОБА_1 про це повідомили (відео: 20:04:09). Також дана ознака та інші ознаки такі як: хитка хода, почервоніння обличчя - відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на зафіксований відеозаписом факт керування ОСОБА_1 автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , посилання захисника Івіної М.Ю. на те, що ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху, - не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, зауважень при оформленні протоколу чи після його оформлення, то проведеним працівниками поліції відеозаписом зафіксовано, що від надання будь-яких пояснень та від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився (відео 20:04:57 -20:05:04). З цієї ж причини наявне в матеріалах справи направлення до медичного закладу з метою виявлення його стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містять підпису ОСОБА_1 про ознайомлення з їх змістом.

Також не заслуговують на увагу посилання захисника Івіної М.Ю. у суді апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду, перебував у напруженому емоційному стані через конфлікт із ОСОБА_2 , є особою літнього віку (67 років), та повертаючись з роботи ввечері, був втомлений і в повній мірі не зрозумів вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки причини відмови від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння не впливають на склад правопорушення, а тому не мають правого значення для вирішення справи.

Щодо посилань захисника Івіної М.Ю. у суді апеляційної інстанції на те, що накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування матиме непропорційно суворі та несправедливі наслідки як для самого ОСОБА_1 , оскільки обмежує можливість реалізації права на працю та підприємницьку діяльність, гарантовану статтею 43 Конституції України, фактично позбавляє його можливості забезпечувати сім`ю, підтримувати належний рівень життєдіяльності та економічної стабільності, так і для суспільства, яке отримує від нього допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Обраний судом першої інстанції вид стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом відповідає важкості та характеру вчиненого правопорушення. Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни обраного судом виду адміністративного стягнення і вважає, що саме таке стягнення буде відповідати меті адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд враховує характеристики ОСОБА_1 , які видані Благодійними організаціями «Благодійний фонд Патронатна служба «Янголи» та «Благодійний фонд «ВГ «ДоМрії», відповідно до яких ОСОБА_1 як волонтер характеризується як надзвичайно відповідальна та старанна людина, яка організувала транспортування та самостійно перевозила гуманітарні вантажі: ліки, медичні інструменти, спеціальне харчування та засоби гігієни для поранених, яку збирали українці з усього світу, проте суд зауважує на тому, що зазначені обставини не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не можуть бути підставою для звільнення його від передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Бабковою Ольгою Сергіївною, залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць