Справа № 343/1075/24
Провадження № 33/4808/402/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І.М.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 12 травня 2024 року о 21:58 год. в с. Солуків по вул. Центральній Калуського району Івано-Франківської області керуючи транспортним засобом марки «Smart», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова слів, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що транспортний засіб під його керуванням був зупинений з порушенням вимог ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки будь-яких правил ПДР України він не порушував. Стверджує, що ознаки алкогольного сп`яніння, як «нестійка хода» та «нечітка вимова слів» не узгоджується з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ставить під сумнів правильність заповнення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме те, що в ньому відсутні свідки. В графі дати і часу розгляду справи вказано тільки «суд м. Долина», а всі решту реквізити цієї графи порожні. Протокол не містить посилань на технічний засіб за допомогою якого, здійснено фіксацію правопорушення, цей доказ є неналежним. Стверджує, що йому не було видано копію примірника про направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. Акт огляду на стан сп`яніння йому не було вручено. Свідоцтво про повірку технічного приладу не завірено належним чином. Ставить під сумнів відеозапис події, який міститься в матеріалах справи, оскільки на ньому не зафіксовано роз`яснення його прав, не зафіксовано порушення ПДР України, вважає відеозапис неповним. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження щодо нього.

Разом з апеляційною скаргою було подано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Апелянт стверджує, що в судове засідання він не міг з`явитися, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі про, що його захисник повідомляв суд, однак справа була розглянута в його відсутності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

ОСОБА_1 та його захисниця Кобилинець Т.В. неодноразово належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

07 липня 2025 року розгляд справи було відкладено за клопотанням захисника, яке мотивоване її зайнятістю в іншій справі.

24 липня 2025 року, розгляд справи було відкладено за клопотанням захисника, яке мотивоване хворобою її підзахисного.

Про судове засідання призначене на 09 вересня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник Кобилинець Т.В. також повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подали.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що позбавило його вчасно звернутися з апеляційною скаргою, а тому з метою відновлення доступу особи до правосуддя, строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 585769 від 12.05.2024 року (а.с.1); відеозаписом що міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно відеозапису з нагрудної камери працівників поліції (а.с.7), ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом був зупинений працівниками поліції та в процесі спілкування між ними, у поліцейських виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 з цим погодився (диск 0000000__0005 06:59 хв., 07:03 хв.).

На 07:50 хв. та 08:37 хв. ОСОБА_1 говорить, що пив спиртне (горілку), оскільки в цей день у нього день народження. Аналогічні висловлювання про вживання ним алкоголю ОСОБА_1 повторює також на 00:51 хв. та 02:40 хв. запису, що на файлі під назвою «0000000_051222645_0007».

На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі, він відмовився.

Після цього, поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки. При цьому, ОСОБА_1 жодних заперечень чи зауважень не висловлював.

На файлі «0000000__0006», ОСОБА_1 ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення. Від підписання протоколу, отримання його копії, а також дачі пояснень водій відмовився.

Таким чином, всі обставини вчинення правопорушення зафіксовані на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, є повними і будь-яких сумнівів у апеляційного суду не викликають. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що фактичні дані зафіксовані у протоколі та відеозаписі є належними та допустимими доказами.

Доводи про безпідставну зупинку також не спростовують допустимість наведених доказів, оскільки під час їх отримання не відбулося істотного порушення фундаментальних прав та свобод людини. Така дія працівників поліції, як безпідставність зупинки транспортного засобу, може бути предметом оскарження в порядку передбаченому діючим законодавством.

Твердження ОСОБА_1 про недопустимість акту огляду на стан сп`яніння та направлення в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, не спростовують висновків суду першої інстанції. Зазначені документи складаються у разі, коли особа погодилася пройти огляд на стан сп`яніння. У даному випадку, мала місце відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому акт та направлення не мають доказового значення.

З цих же підстав не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи про відсутність свідків, оскільки ст.266 КУпАП передбачає їх залучення на випадок проведення огляду та неможливості застосувати поліцейськими технічні засобі відеозапису.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи оформлені з дотриманням вимог КУпАП та Інструкції «з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуваною постановою суду з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно положення п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно фотокопії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що а апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Разом з тим, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови суду рішення про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 605,6 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт