Справа № 734/1281/25 Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В.
Провадження № 33/4823/651/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 02 березня 2025 року о 02 год 10 хв, на 97 км автодороги М01, у с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Forte», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» та в медичному закладі у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Александров Д.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що лікар-терапевт не проходила тематичне удосконалення, а отже не мала права здійснювати огляд водія. Місцевий суд без належного аналізу визнав допустимими висновки лікаря, зокрема, її припущення про «симуляцію» втрати свідомості водія. Зазначає, що місцевий суд також не з`ясував причин, з яких не було відібрано кров у ОСОБА_1 після втрати свідомості, як цього вимагає п.14 Інструкції № 1452/735, та проігнорував суперечність між твердженням про проведення огляду та відсутністю акту огляду, що є обов`язковим елементом документального оформлення процедури. Звертає увагу, що ОСОБА_1 лише не погодився на проведення огляду з використанням приладу Драгер на місці зупинки, натомість, висловив чітку згоду на проходження огляду у медичному закладі. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення захисника Александрова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 260116 від 02.03.2025, ОСОБА_1 , 02 березня 2025 року, о 02:10 год, на 97 км автодороги М01, у с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Drager та в медичному закладі у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_3 показала, що працює на посаді лікаря-терапевта КНП «Козелецька ЛІЛ». У вечірній або нічний час приблизно 3-4 місяці тому до приймального відділення лікарні працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 . Огляд ОСОБА_1 не проводили, він декілька разів зімітував втрату свідомості. Це була не втрата свідомості, а симуляція. ОСОБА_1 не погодився пройти освідування і письмової згоди не надав. Тематичне навчання не проходила. Огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння має право проводити.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції зупинили на блок-посту транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години. При спілкуванні з водієм поліцейські виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичній установі. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд саме в медичному закладі. Після цього, водій був доставлений до медичного закладу, де ОСОБА_1 почав скаржитися на погане самопочуття, а саме, що він нічого не бачить, запаморочення в голові та двічі зімітував втрату свідомості. При цьому, у ОСОБА_1 як тиск, так і всі життєві показники були в нормі. Працівник поліції повідомив, що таку поведінку водія буде розцінено, як ухилення від проходження огляду. Після цього, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, склав протокол про адміністративне правопорушення та ознайомив водія з його змістом. Окрім цього, ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього протокол про адміністративне правопорушення, що також свідчить про намагання останнім уникнути відповідальності за вчинене.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, не заслуговує на увагу, оскільки поведінка водія свідчить про протилежне, а саме, що він будь-яким чином намагався уникнути огляду на стан сп`яніння, що правильно розцінено працівниками поліції, як відмова останнього від проведення огляду.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта в частині того, що лікар не пропонувала ОСОБА_1 відбір зразків крові для встановлення стану алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Інструкцією не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

За приписами п.8 даної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. За приписами п.3 розділу III Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пунктами 12, 13, 14 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом лабораторного дослідження здійснюється лише в окремо взятих випадках, зокрема, під час ДТП.

Даних про хворобу водія, яка перешкоджала йому фізіологічно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу « Драгер», надано не було.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснили, що для проведення дослідження на стан алкогольного сп`яніння необхідно продути прилад, однак останній ухилявся від проходження огляду, імітував втрату свідомості, а тому його дії були правильно розцінені лікарем та поліцейськими, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те що лікар-терапевт ОСОБА_3 не проходила тематичне удосконалення, а отже не мала права здійснювати огляд водія, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

Так, зі змісту листа № 748 від 09.06.2025 за підписом генерального директора КНП «Козелецька ЛІЛ» ОСОБА_4 (щодо огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ) слідує, що 02 березня 2025 року в лікарні чергувала ОСОБА_3 . Акт медичного огляду не складався. Лікар ОСОБА_3 , яка проводила огляд ОСОБА_1 , не потребує проходження тематичного удосконалення за відповідною програмою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що визначальним в даному випадку є не сам факт проходження особою, яка проводить огляд, тематичного удосконалення за відповідною програмою, а наявність вищої медичної освіти та володіння спеціальними знаннями і вміннями.

Крім того, надані стороною захисту офіційні листи МОЗ з приводу роз`яснення вимог п.3 розділу III Інструкції не мають юридичного значення, оскільки право тлумачити норму права є виключним правом суду. Крім того, Міністерство охорони здоров`я України самостійно постійно підкреслює, що листи МОЗ України не містять норм права, а мають лише роз`яснювальний та інформаційний характер, тобто вони не встановлюють обов`язкових для суду правових норм до застосування.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний