Справа № 135/947/25
Провадження № 33/801/897/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривешко І. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,

розглянув апеляційну скаргу адвоката Бодачевського Ростислава Валерійовича на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №364921 від 17 червня 2025 року, цього ж дня о 19:20 год. у м. Ладижин по вул. Процишина водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював паркування на паркувальному місці заднім ходом та, не переконавшись, що це буде безпечним, не скориставшись допомогою громадян, здійснив наїзд на транспортний засіб, що стоїть, а саме автомобіль марки «Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби зазначили механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Бодачевський Р. В. оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною за неналежного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи доводи скарги адвокат вказує, що погоджена учасниками ДТП схема місця ДТП не містить інформації про відстань на якій для водія ОСОБА_1 виникла небезпека чи перешкода для руху та він мав зупинитись або здійснити об`їзд, а також інформації про бордюри, обочини, розмітку, смуги руху, місце наїзду або зіткнення транспортних засобів, що є обов`язковою умовою для кваліфікації дій водія як порушника правил дорожнього руху. Відтак, на думку захисника, графічний матеріал та відображена в схемі місця ДТП інформація спростовують висунуте ОСОБА_1 обвинувачення. Крім того, звертає увагу, на інформацію про ушкодження транспортних засобів, з якої вважає неможливо розтлумачити зміст пошкоджень, які виявив працівник поліції.

Окрім того, адвокат вказує, що розгляд справи був проведений за відсутності ОСОБА_1 , хоча його близькі родичі повідомляли суд про перебування його на військовій службі, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 та неправильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з п. 2 ч. 8 цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідно до вимог ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх, незаперечних та безсумнівних доказах.

Судом першої інстанції ураховані вищезазначені положення закону, вжито спрямованих на встановлення всіх обставин справи належних заходів, що мають значення для її правильного вирішення. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених доказах, які оцінені судом першої інстанції у їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №364921 від 17 червня 2025 року, цього ж дня о 19:20 год. у м. Ладижин по вул. Процишина водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював паркування на паркувальному місці заднім ходом та, не переконавшись, що це буде безпечним, не скориставшись допомогою громадян, здійснив наїзд на транспортний засіб, що стоїть, а саме автомобіль марки «Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби зазначили механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Права та обов`язки учасників дорожнього руху визначені Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно п. 10.9. Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідальність водіїв за ст. 124 КУпАП настає за порушення ними як учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

До протоколу про адміністративне правопорушення суду надана схема місця ДТП, підписана обома часниками пригоди, відповідно до якої зафіксоване, розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, а також виявлені на автомобілях механічні пошкодження.

До матеріалів справи також долучені письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких слідує, що 17 червня 2025 року близько 19:45 год. він перебував за місцем свого проживання. У цей час почув звук мотора машини та виглянув у вікно, після чого побачив як автомобіль марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , здає заднім ходом, зачепивши його автомобіль. Вийшовши на двір, побачив механічні пошкодження на своєму автомобілі.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 17 червня 2025 року, того дня близько 19:20 год. у м. Ладижин по вул. Процишина біля будинку №4 він керував транспортним засобом «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме здійснював паркування на паркувальному місці заднім ходом. Жодного звуку зіткнення з сусіднім автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_3 , він не чув, але через хвилину з під`їзду будинку вийшов власник даного автомобіля та повідомив йому про наїзд на його припаркований автомобіль.

Отже досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції у повній мірі дослідив та проаналізував наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, дав їм належну, об`єктивну оцінку, тому зробив правильний висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти інформації у схемі місця ДТП та неможливості тлумачення змісту пошкоджень, виявлених поліцейським, на увагу не заслуговують. Схема ДТП містить достатню інформацію про механізм ДТП, механіку її виникнення та розміщення автомобілів після зіткнення з усіма необхідними дистанційними замірами, не викликає протиріч та неоднозначностей, є конкретною, не допускає подвійного тлумачення, зокрема і у визначенні пошкоджень автомобілей, а саме пошкодження лако-фарбового покриття внаслідок зіткнення. Вказану схему ДТП було складено та підписано за участю всіх учасників пригоди, крім того у відповідній графі про ознайомлення зі схемою ДТП міститься і підпис ОСОБА_1 , будь яких зауважень щодо її складення не зазначено, при цьому ОСОБА_1 було без зауважень підписано і протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджує достовірність відображеної інформації.

Апеляційний суд також критично оцінює аргументи апеляційної скарги про розгляд справи без участі ОСОБА_1 як підстави для скасування постанови суду. Так, як слідує із матеріалів справи ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане 13 липня 2025 року. Надалі жодних заяв чи клопотань із зазначенням поважних причин відсутності у судовому засіданні від нього не надходило, такі у матеріалах справи відсутні, тому твердження захисника про те, що суд був повідомлений про перебування ОСОБА_1 на військовій службі є неспроможними.

До того ж, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду і під час апеляційного розгляду судом безпосередньо перевірені докази, якими обґрунтовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, скаржником не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Як висновок, апеляційний суд дійшов переконання, що наведені в апеляційній скарзі аргументи, мотиви невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ст. 124 КУпАП, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, не свідчать про порушення судом при розгляді цієї адміністративної справи норм матеріального чи процесуального права. З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить законних підстав для скасування як незаконної постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року, яка є законною, правильною та об`єктивною, такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бодачевського Ростислава Валерійовича залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий