Справа № 565/1716/25
Провадження № 3/565/517/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м.Вараш

Суддя Вараського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

- за ч.3 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №470163 від 18 липня 2025 року ОСОБА_1 , 18 липня 2025 року, близько 19 год. 58 хв., в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав, виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Дані дії вчинив повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснені судом положення ст.268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що із ОСОБА_2 розлучені, однак проживають в одній квартирі, у них іноді виникають конфлікти на побутовому грунті, які спровоковані здебільшого діями потерпілої ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вказав, що будь-якого умислу на вчинення саме насильства в сім`ї він не мав, психологічного насильства до ОСОБА_2 він не застосовував. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши зібрані органом поліції матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №470163 від 18 липня 2025 року; рапорт ЄО №6005 від 18 липня 2025 року; письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 18 липня 2025 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 18 липня 2025 року, диск з відеозаписами, постанову Вараського міського суду Рівненської області від 02 червня 2025 року у справі №565/1247/25.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , 18 липня 2025 року, близько 19 год. 58 хв., в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав, виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Дані дії вчинив повторно протягом року.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно з фабулою рапорту оперативного чергового про реєстрацію відомостей про подію у Журналі єдиного обліку №6005 від 18 липня 2025 року, о 19 год. 58 хв. 18 липня 2025 року зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що за адресою АДРЕСА_1 , колишній чоловік вчиняє психологічне насилля стосовно заявниці.

Суд зазначає, що рапорт оперативного чергового про реєстрацію відомостей про подію у Журналі єдиного обліку, містить повідомлення про можливе правопорушення, однак не підтверджує вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 убачається, що 18 липня 2025 року близько 19 год. 58 хв. колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав, виражався в її сторону нецензурною лайкою та образливо чіплявся, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

ОСОБА_1 у письмових поясненнях вказав, що 18 липня 2025 року близько 19 год. 58 хв. не вчиняв домашнього насильства відносно колишньої дружини, навпаки, вона спровокувала конфлікт. Просив врахувати дані обставини.

На долученому до протоколу диску з відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечує факт вчинення домашнього насильства, повідомляє працівникам поліції, що ОСОБА_2 сама провокує конфлікти. ОСОБА_2 повідомляє працівникам поліції, що вказала ОСОБА_1 про те, що буде постійно викликати працівників поліції.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою статті 173-2 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, передбачено відповідальність ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_1 на доданому до протоколу відеозаписі та у судовому засіданні факт вчинення домашнього насильства стововно ОСОБА_2 заперечив.

Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

У ст.7 КУпАП зазначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у даній справі згідно з п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області.

Суддя Г.В.Бренчук