Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/396/25
Категорія ч.1 ст.483 МКУ Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника Житомирської митниці - Красильникової Софії Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Алексеєва Сергія Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, що становить 100 379 (сто тисяч триста сімдесят дев`ять) грн 65 коп з конфіскацією в дохід держави предмету порушення митних правил, а саме: транспортного засобу марки «NISSAN; модель - LEAF; номер шасі - НОМЕР_1 ; тип двигуна - електричний; кількість місць - 5; 2014 року виготовлення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 05.12.2023 о 18:25 год, громадянин України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) через пункт пропуску «Угринів - Долгобичув» митного поста «Угринів» Львівської митниці, ввіз на митну територію України товар, а саме: «легковий автомобіль NISSAN LEAF, номер кузова НОМЕР_1 » на транспортному засобі з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_4 .

У якості підстави для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України громадянин України ОСОБА_1 подав митним органам України документи, у тому числі: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Королівства Норвегія № EL2359776-1 від 23.08.2021; договір купівлі-продажу № Б/Н від 09.11.2023, згідно заповнених граф якого продавець: RS AUTO AS (Hillevagsveien, 100, 4016 STAVANGER) покупець: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ). Вартість вищезазначеного транспортного засобу відповідно до договору купівлі- продажу № Б/Н від 09.11.2023 становить 4500 євро.

07.12.2023 до відділу митного оформлення №3 м/п «Житомир-центральний» Житомирської митниці подано електронну митну декларацією типу ІМ40ДЕ №UA101030/2023/009454 (23UA54U0), відповідно до якої було проведено митне оформлення товару: «легковий автомобіль: марка - NISSAN; модель - LEAF; номер шасі - НОМЕР_1 ; тип двигуна - електричний; кількість місць - 5; - ємність батареї - 24 кВт/год; колісна формула - 4x2; тип кузова - хетчбек; такий, що був у використанні; календарний рік виготовлення - 2014 р.; модельний рік виготовлення -2014; дата першої реєстрації -15.09.2014; країна відправлення/експорту - Німеччина», який відповідно до договору купівлі-продажу б/н від 09.11.2023 та поданої митної декларації слідував на адресу покупця, громадянина України ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_5 ), АДРЕСА_2 за ціною 4500 євро, що з урахуванням курсу НБУ на дату переміщення 05.12.2023 транспортного засобу через митний кордон України, у національній валюті становить 178 710,75 гривень).

За результатом опрацювання інформації наданої митними органами Королівства Норвегія, рахунку - фактури (інвойсу) від 09.11.2023 № 1534, експортної митної декларації від 21.11.2023 №442091.2300.109638 та MRN 23NO37990110A39B86 встановлено, що відправником/експортером товару, а саме, легкового автомобіля марки NISSAN LEAF, номер кузова НОМЕР_1 , є RS AUTO AS, Hillevagsveien 100, 4016 STAVANGER Norway, одержувачем (покупцем) - ОСОБА_5 , 81-400 SAMBIR, UKRAINE. Також згідно експортної декларації рік виробництва вищезазначеного транспортного засобу - 2011, код товару - 87038009, країна відправлення/експорту Королівство Норвегія, умови поставки - EXW STAVANGER, вартість вищезазначеного транспортного засобу становить 59 000 норвезьких крон (з урахуванням курсу НБУ на дату переміщення 05.12.2023 транспортного засобу через митний кордон України, у національній валюті становить 200 759,3 гривень).

Згідно MRN 23NO37990110A39B86 переміщення легкового автомобіля марки NISSAN LEAF, номер кузова НОМЕР_1 здійснювалось перевізником- довірителем HAZMAT OU (ЕЕ11515782, Kivila 21-121, 13918, Tallin, EE) транспортним засобом з польськими реєстраційними номерними знаками НОМЕР_6 / НОМЕР_7 з контрольною датою доставки до 05.12.2023. Митниця призначення зазначено: DOLHOBYCZOW ОС (PL).

Однак, вже під час ввезення на митну територію України, ОСОБА_1 до митного органу було надано договір купівлі-продажу № Б/Н від 09.11.2023, де покупцем зазначений ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), укладеного в місті Берлін, що не відповідає дійсності так як товар легковий автомобіль марки NISSAN LEAF, номер кузова НОМЕР_1 згідно документів наданих митними органами Королівства Норвегія, був реалізований для ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 ) та поміщений в режим експорту 21.11.2023 згідно митної декларації №442091.2300.109638.

Таким чином, суд дійшов висновку, що громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товару, а саме: легкового автомобіля марки «NISSAN LEAF», номер кузова НОМЕР_1 », 2014 року виготовлення, з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , вартістю 59 000 норвезьких крон (або еквівалент 200 759,3 гривень за курсом НБУ на час переміщення транспортного засобу через митний кордон України) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача/імпортера, країни відправлення/експорту, його вартості (та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості).

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Алексеєв С.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять жодного доказу про підробку будь-яких документів або їх отримання у протизаконному порядку, у тому числі, щодо зміни коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній та не доведений прямий умисел на порушення митних правил, оскільки він був перевізником транспортного засобу та не вчиняв будь-яких дій щодо митного оформлення та не зобов`язаний відповідати за перевірку правильності, достовірності відомостей, які стосуються отримувача товару. При цьому, ОСОБА_1 діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Крім того, захисник звертає увагу, що Податковим кодексом України передбачено звільнення від сплати ПДВ під час розмитнення електромобілів також і на 2024 рік, а акцизний збір сплачено у повному обсязі. Зауважив, що накладений судом першої інстанції розмір штрафу не відповідає вимогам ст.49 МК України.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що з матеріалами справи він ознайомився лише 14.02.2025, проте, з 18.02.2025 по 25.02.2025, перебував на лікарняному, що підтверджується витягом з електронного реєстру листів непрацездатності. Також, вказав, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи 09.12.2024 та не був обізнаний про складання відносно нього адміністративного протоколу, так як вже тривалий час проживає за кордоном, а про наявність судового рішення дізнався випадково, через застосунок «Дія» в лютому місяці 2025.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.

Згідно положень ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Так, відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (Закон України від 21.11.2023 № 3475-IX).

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму Верховного суду від 3 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

При цьому, що стосується використання документів, то судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0124/101000/24 від 01.04.2024, транспортний засіб: NISSAN LEAF, номер кузова НОМЕР_1 », 2014 року виготовлення, з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , вартістю 59 000 норвезьких крон (або еквівалент 200 759,3 гривень за курсом НБУ на час переміщення транспортного засобу через митний кордон України) був переміщений ОСОБА_7 через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача/імпортера, країни відправлення/експорту, його вартості (та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості).

Такими документами, на думку митного органу, є договір купівлі-продажу 09.11.2023, де покупцем зазначений ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), укладений в місті Берлін, що не відповідає дійсності, так як зазначений товар, згідно рахунку-фактури від 09.11.2023 №1534 наданого країною відправлення, Королівство Норвегія, був реалізований для ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 ) та поміщений в режим експорту 21.11.2023 згідно митної декларації № 442091.2300.109638.

Тому, митний орган вважав, і з цим погодився суд першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення митних правил, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.483 Митного кодексу України, з чим погодився суд першої інстанції, ухваливши оскаржену постанову.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», із послідуючими змінами від 30 травня 2008 року №8, для притягнення до відповідальності за ст.483 МК України (стаття 352 Митного кодексу України у попередній редакції до 2012 року) необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, не можна розглядати, як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Положення статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Системний аналіз статей 50, 483 Митного кодексу України, статей 9 та 10 КУпАП дає підстави дійти висновку, що об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 порушення мала б передбачати дії з переміщення товарів з приховуванням товарів від митного контролю, шляхом подання для митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару. При цьому такі дії повинні мати на меті настання шкідливих наслідки - в даному випадку виражених у вигляді зменшення митних платежів, оскільки останні сплачуються в залежності від митної вартості.

Саме такі дії посягатимуть на встановлений законом порядок митного оформлення та створюватимуть подію адміністративного правопорушення, відповідальність за що передбачена статтею 483 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до положень статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Зазначені вище позиції Конституційного Суду України щодо застосування презумпції невинуватості особи відповідають і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому слушно також відзначити, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В контексті визначення доказів, обов`язку їх збирання та виконання стандарту доведення поза розумним сумнівом у даній справі, перш за все варто звернути увагу, що єдиним доказом, який на думку митного органу підтверджує винуватість ОСОБА_1 та яким митний орган обґрунтовує наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення, є рахунок-фактура від 09.11.2023 №1534 наданий країною відправлення, Королівство Норвегія, згідно якого транспортний засіб був реалізований (отримувач) для ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , із вартістю товару у розмірі 59 000 норвезьких крон (а.с.47-49).

Тобто, розглядаючи дану справу, суду фактично належить досить детально дослідити такі докази з точки зору їх належності допустимості та достовірності, а також виконання стандарту доведення вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом на підставі такого доказу.

Здійснюючи оцінку такого доказу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не здійснював дій на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю, договір-купівлі продажу не укладав, не підписував відповідних документів. Всі документи, пов`язані з декларуванням транспортного засобу здійснювала ФОП ОСОБА_8 , а відповідальним за фінансове врегулювання був ОСОБА_4 . Також, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 достовірно знав про відомості щодо одержувача/імпортера, країни відправлення/експорту, його вартості.

Зазначене вище свідчить про не доведення митним органом обов`язкової ознаки складу правопорушення в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони.

Як зазначалося вище, для притягнення особи до відповідальності за ст.483 МК України необхідною умовою є наявність умислу в її діях.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, які свідчили б про намір приховати товар від митного контролю та які утворювали б об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про порушення митних правил адміністративне правопорушення, всупереч вимогам статей 494, 495 МК України, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. При цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення. Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.528 МК України, суд

постановив:

Клопотання адвоката Алексеєва Сергія Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Алексеєва Сергія Миколайовича задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич