Справа № 953/5969/25
Провадження № 3/953/1904/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Харків

Суддя Київський районний суд міста Харкова Глос М. Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де він постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру ображав, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Зазначеними діями правопорушник завдав шкоди здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток у формі смс-повідомлень на номер телефону, зазначений ним під час оформлення адміністративного матеріалу. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. За таких обставин неприбуття до суду правопорушника, участь якого у судовому засіданні згідно зі ст. 268 КУпАП не є обов`язковою, не перешкоджає розгляду справи.

За результатами дослідження й оцінки поданих органом поліції письмових доказів суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення і правильність юридичної кваліфікації його дій з огляду на таке.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Домашнє насильство як один із різновидів насильства відрізняється від інших його форм тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки та пов`язані між собою.

За визначенням, закріпленим у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (надалі Закон № 2229-VIII), домашнє насильство становлять діяння (дії або бездіяльність), зокрема, психологічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство згідно з п. 14 зазначеної вище частини статті є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, утворює повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто будь-яких умисних дій або бездіяльності, зокрема,психологічного характеру (погрози, образи, переслідування тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода здоров`ю потерпілого.

Факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 задокументовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.06.2025 року серії ВАВ № 035157 (а. с. 1).

Про зазначений вище факт ОСОБА_2 повідомила ХРУП № 1 у м. Харкові у заяві, в якій просила правоохоронний орган вжити щодо сина передбачених законом заходів реагування (а. с. 3).

Відповідно до досліджених судом письмових пояснень потерпілої, наданих працівнику поліції, 12.06.2025 року приблизно о 09 год. ОСОБА_1 прийшов додому у нетверезому стані і коли мати зробила йому зауваження, став словесно ображати її, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а. с. 4).

ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю і повідомив такі обставини. 12.06.2025 року приблизно о 09 год. мати ОСОБА_2 зробила йому зауваження, а він у відповідь вчинив сварку, став ображати матір, нецензурно виражався на її адресу (а. с. 5).

У зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_1 уповноважений працівник поліції виніс терміновий заборонний припис серії АА № 131356 від 14.06.2025 року, яким заборонив кривднику контактувати із потерпілою на строк 3 доби з 19 год. 00 хв. 14.06.2025 року до 19 год. 00 хв. 17.06.2025 року (а. с. 7).

У поданій до суду заяві ОСОБА_3 зазначив про повне визнання вини у скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

Повторність вчинення ОСОБА_1 аналогічного проступку підтверджено постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2025 року (справа № 953/2422/25, провадження № 3/953/1006/25), якою правопорушника було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП також за домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_2 (а. с. 10).

Крім цього, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2025 року (справа № 953/4608/25, провадження № 3/953/1540/25) ОСОБА_1 повторно було піддано адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за аналогічне правопорушення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127453576).

На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності і взаємозв`язку суд беззаперечно встановив факт сварки ОСОБА_1 з потерпілою ОСОБА_2 , що була вчинена за місцем їх спільного проживання і супроводжувалася словесними образами, погрозами та висловлюваннями нецензурною лайкою. Ці дії, з огляду на повторність, обстановку і обставини їх вчинення, очевидно викликали у ОСОБА_2 стрес, відчуття емоційної невпевненості, незахищеності і завдали шкоди її здоров`ю. Отже, відповідна поведінка ОСОБА_1 становила домашнє психологічне насильство у розумінні п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII.

За таких обставин дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП як домашнє насильство психологічного характеру у формі образ і погроз, що завдало шкоди здоров`ю потерпілої, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер і конкретні обставини вчиненого проступку, зокрема, систематичність протиправної поведінки ОСОБА_1 , котрий упродовж року втретє притягується до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, вчинене за подібних обставин щодо однієї потерпілої. Зазначене є триваючим психотравмуючим чинником для матері правопорушника людини похилого віку (1937 року народження), адже становить джерело хронічного стресу, зумовлює стан постійної тривоги, напруження, незахищеності у власному помешканні.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_1 , котрий має вищу освіту, є пенсіонером, раніше не судимий, не має негативних характеристик за місцем проживання.

Як обставину, що пом`якшує адміністративну відповідальність, суд згідно з вимогами ст. 34 КУпАП враховує повне визнання ОСОБА_1 своєї провини.

У пункті 6 ч 1 ст. 35 КУпАП законодавець передбачає можливість визнання обставиною, що обтяжує адміністративну відповідальність, вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла у своїх письмових поясненнях повідомляла про скоєння ОСОБА_1 протиправних дій напідпитку. Проте суд не знаходить підстав вважати відповідну обставину доведеною і враховувати її як таку, що обтяжує адміністративну відповідальність. Адже згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не інкримінувалося вчинення проступку у нетверезому стані, і такий факт не підтверджено об`єктивними даними, зокрема, результатами медичного огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 КУпАП обставиною, що обтяжує адміністративну відповідальність, визнається повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Проте повторність скоєння ОСОБА_1 аналогічних протиправних дій є кваліфікуючою ознакою поставленого йому за провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а тому не може ще раз враховуватися і як обставина, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших таких обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, за результатами судового розгляду не встановлено.

У санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП законодавець передбачає такі альтернативні стягнення:

-штраф від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин;

-або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.

Разом із тим, згідно з ч. 3 ст. 30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються чоловікам старше 60 років. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 виповнився 61 рік, а тому адміністративне стягнення даного виду не може бути застосоване щодо нього у силу прямої законодавчої заборони.

Адміністративний арешт, як унормовано у ч. 1 ст. 32 КУпАП, установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень.

Враховуючи, що скоєний проступок не був пов`язаний із застосуванням фізичного насильства, беручи до уваги повне визнання правопорушником вини і відсутність обставин, які обтяжують адміністративну відповідальність, суд не знаходить підстав оцінювати цей випадок як винятковий, що давав би підстави для застосування найсуворішого адміністративного стягнення.

Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу, розмір якого, з огляду на систематичність протиправної поведінки, визначити наближеним до максимальних меж санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі ст. 173-2 ч.1, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, з ОСОБА_1 підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. і витрати на облік цього правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос