Справа № 135/1033/25
Провадження № 33/801/931/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нікандрова С. О.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Лісовського Сергія Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 серпня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Лісовського С.В., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №353506, складеного поліцейським ВП №3 (м. Ладижин) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Залізняком В.М., 05 червня 2025 року о 19 год. 00 хв. в м. Ладижин по вул. Наконечного водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольцваген ID5», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість шкірного покриву обличчя. На вимогу поліцейських пройти позачерговий огляд на стан наркотичного сп`яніння в приміщенні КП Ладижинська міська лікарня відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.4).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано місце, дату, час та обставини вчинення правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, у якому зафіксовані виявлені у водія ознаки наркотичного сп`яніння (блідість обличчя) та зафіксована відмова водія від огляду;

- рапортом поліцейського Лозовенка О., відеозаписом, який доданий до протоколу, на якому зафіксовано факт керування і факт відмови водія від проходження огляду.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ст.294 КУпАП).

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- безпідставна зупинка транспортного засобу, водій якого не порушував жодного правила дорожнього руху, та не повідомлення водія про причину (підстави) зупинки;

- незаконні дії поліцейських (зупинка без законних підстав, необґрунтована вимога надати доступ до багажного відділення автомобіля) породжують незаконність наступних дій поліцейських, зокрема, щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, а отже не може вважатись законним огляд водія на стан сп`яніння;

- відсутність доказів того, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а водій відмовився від проходження такого огляду, а тому було порушено порядок огляду передбачений підзаконними актами;

- водієві не була озвучена «вимога» в розумінні п.2.5 ПДР, яка повинна бути чітко сформульованою, прямою та категоричною, а не у вигляді гіпотетичного запитання чи міркування, що мало місце за обставин даної справи;

- жоден із доказів у справі не є допустимим: протокол про адміністративне правопорушення з погляду доктрини «плодів отруєного дерева»; направлення водія на огляд через відсутність чіткої вимоги пройти огляд в закладі охорони здоров`я в разі відмови від проходження огляду на місці; рапорт поліцейського не може братись до уваги через суб`єктивізм поліцейського; відеозапис з нагрудної камери - оскільки фіксує лише певні моменти спілкування;

- відсутність у водія ознак сп`яніння, а єдина озвучена ознака «неприродна блідість» обличчя є лише однією із ознак наркотичного сп`яніння і сама по собі не стверджує про наркотичне сп`яніння водія;

- обставиною, яка стала підставою для нібито виявлення з боку поліцейського перебування водія в стані наркотичного сп`яніння - це наявність факту притягнення в минулому (2023 рік) цього водія за аналогічне адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, в т.ч. запис з автомобільного відеореєстратора та відео з нагрудної камери поліцейського, та проаналізувавши дії поліцейських через призму норм закону та підзаконних актів прийшов до висновку про наявність незаконних (через їх безпідставність) дій з боку поліцейських, які мали формальний характер при виконанні своїх обов`язків, і врешті вплинули на рішення водія відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд першої інстанції, беручи до уваги відеозапис із нагрудного відеореєстратора вказав, що запис є чітким, змістовним та таким, що повністю відтворює хронологію подій, та має значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Після дослідження відеозапису, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 05 червня 2025 року керував транспортним засобом. Після зупинки під час спілкування з водієм, поліція виявила ознаки наркотичного сп`яніння, про які повідомлено водію та запропонувала пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого водій відмовився. Поліцейським роз`яснено, що буде складено протокол за відмову пройти огляд.

Так як описано за хронологію подій судом першої інстанції це еталон поведінки (дій) працівників поліції, яка відповідає вимогам закону та підзаконним актам, тобто так, як мають діяти поліцейські.

Але описане судом в деякій мірі спотворено, адже суд неправильно розтлумачив зафіксоване на відео, опустивши в описі те, про що говорив захисник у своїх запереченнях на протокол.

Апеляційний суд, досліджуючи мотиви апеляційної скарги на відповідність їх доказам у справі, переглянув єдиний відеозапис з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 , який розпочався 18:59:46, а також беззвучний відеозапис з автомобільного відеореєстратора.

З автомобільного відеореєстратора вбачається, як поліцейський автомобіль рухається вуличками м. Ладижин, нікого не переслідуючи та не наздоганяючи. На одній із центральних вулиць міста в якусь мить попереду поліцейських рухався автомобіль Volkswagen ID.5 під керуванням ОСОБА_1 . Зафіксовано факт зупинки вказаного автомобіля та включення водієм аварійного сигналу, після чого поліцейський, який був за кермом службового авто підходить до водія ОСОБА_1 .. Відеозапису цієї розмови в матеріалах справи не має.

Проаналізувавши це відео на предмет можливого порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху (дослідження дорожніх знаків, розмітки тощо) апеляційним судом не було встановлено порушення водієм ОСОБА_1 за весь час його руху, який зафіксований відеореєстратором, правил дорожнього руху до моменту зупинки. Не встановлено порушень водієм ПДР з відеозапису нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 ..

З відеозапису нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 вбачається, що поліцейським було здійснено зупинку транспортного засобу, перевірку документів водія, огляд багажнику та «бардачку» автомобіля та відсторонено водія від керування.

Поліція повинна діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ст.8 Закону України «Про національну поліцію»).

Відповідно до ст. 18 цього Закону, поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом (ст. 30 цього Закону).

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень, і він застосовується для виконання повноважень поліції (ч. 1 та 2 ст. 29 цього Закону).

В статті 31 цього Закону зазначені превентивні поліцейські заходи, які може застосовувати поліція.

Апеляційний суд, враховуючи обставини, які відображені на згаданому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, переконаний, що поліцейські одразу застосували до водія ОСОБА_1 чотири превентивні заходи:

- зупинення транспортного засобу;

- перевірку документів особи;

- поверхневу перевірку і огляд;

- обмеження пересування особи, транспортного засобу.

Відповідно до ст. 35 цього Закону, яка регламентує порядок зупинення транспортного засобу, серед інших випадків, транспортний засіб може бути зупинений поліцейським, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

З відеозапису вбачається абсолютна безпідставна зупинка транспортного засобу, отже зупинка транспортного засобу є незаконною.

При спілкуванні з водієм ОСОБА_1 , поліцейські йому не пояснюють причину зупинки, не пояснюють підставу перевірки його документів і на яких підставах відбувся огляд транспортного засобу ( багажнику та «бардачку»).

Відповідно до вимог частини другої ст. 31 цього Закону, під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Обґрунтованою з боку поліцейських залишилась лише одна їх дія відсторонення водія від керування, так як складено протокол про адміністративне правопорушення, при вчиненні якого водія відсторонюють від керування.

Законність зупинки транспортного засобу суд першої інстанції обґрунтував тим, що зупинка відбулась в умовах правового режиму воєнного стану і таке право поліцейських передбачене Порядком перевірки документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

По-перше, є незрозумілим, як без обґрунтування поліцейським причин зупинки та огляду документів та багажнику, суд першої інстанції зробив такий висновок.

По-друге, дослідивши згаданий Порядок, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України Про основи національного спротиву, Про правовий режим воєнного стану, Про оборону України, Про національну безпеку України, Про Національну поліцію, Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти (Порядком перевірки документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану).

Отже, згадані закони та підзаконні акти є фундаментальними для норм цього порядку, які не можуть суперечити їм.

В усіх згаданих в Порядку законах не регламентується порядок зупинки, огляд документів, речей та транспортних засобів.

Лише в одному з цих законів (звісно, крім Закону України «Про національну поліцію») згадується про право поліцейських оглядати документи - відповідно до п. 4 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Але в даному випадку поліція перевіряла документи у водія без будь-яких пояснень з їх боку, а також без посилань на норми законів, в т.ч. Закону України «Про правовий режим воєнного стану», і не вимагала військово-обліковий документ.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Виходячи із аналізу згаданих вище законів, апеляційний суд переконаний, що право поліцейських та порядок вчинення превентивних та примусових заходів відносно громадян під час воєнного стану, в основному регламентуюся нормами Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 32 цього Закону, у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, але, повторюючись, в даному випадку поліцейські не перевіряли військово-обліковий документ водія. Крім цього, підстав (випадків) передбачених частиною першою цієї статті закону для перевірки документів, апеляційний судом не встановлено.

Також в «Порядку перевірки документів…» в пункті сьомому вказуються випадки, за яких відбувається огляд документів, транспортних засобів, багажу, але апеляційним судом не встановлено жодного із перелічений в цьому пункті Порядку випадків.

В статті 22 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» вказується про неприпустимість використання правового режиму воєнного стану для захоплення влади та порушення прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб.

Право поліцейських зупиняти транспортні засоби, перевіряти документи та оглядати багаж та транспортні засоби не є абсолютним навіть під час воєнного стану, і такі заходи повинні вчинятись на законних підставах, а не за бажанням поліції.

При перегляді справи, апеляційним судом у ОСОБА_1 було витребувано постанову суду за результатами розгляду протоколу, який був складений за обставин озвучених поліцейським 29.10.2023. На виконання вимог апеляційного суду, захисник Рака Ф.О. надав дві постанови судів, одна з яких (Коростишівський районний суд Житомирської області від 14.11.2024) стосується згаданих подій, а друга постанова (Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.12.2024) стосується інших подій, яке мали місце 17.10.2024.

За результатом розгляду протоколу, складеного 29.10.2023 (за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння) суд закрив провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, а за результатом розгляду протоколу від 17.10.2024 (за перебування в стані наркотичного сп`яніння) суд закрив провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду, наявність інформації у поліцейських про минуле притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подібні правопорушення, стало приводом для ще однієї зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що не може бути підставою для застосування поліцейським превентивного заходу зупинка транспортного засобу.

Отже, при перегляді справи апеляційним судом встановлено незаконність зупинки транспортного засобу, огляду документів, багажу транспортного засобу.

Що стосується законності вимоги поліцейського (як вказано в протоколі) водію про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до пункту 2 Розділ 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена наказом МВС від 09.11.2015 №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 12 Розділу II цієї Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Ключовою у цих нормах підставою для проходження огляду, а отже і для вимоги поліцейського пройти огляд - це наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння.

З вказаних норм випливає, що вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння можливо висунути лише у випадку, коли поліцейським встановлено наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння, про що він повинен повідомити водія, і лише після цього поліцейський висуває вимогу водієві пройти огляд на стан будь-якого сп`яніння.

Саме поліцейський, який висуває водієві вимогу пройти медичний огляд, повинен переконатись в наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння.

Дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського на зміст діалогу поліцейського з водієм, апеляційний суд вважає за необхідне відобразити головне у такому спілкуванні.

Після незаконного огляду поліцейським документів та багажнику, в 19:02:19 поліцейський каже: «…бачу на вас складався адміністративний протокол, 29.10.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Що в інспектора виникло? Яка підозра?» (19:02:26).

Відповідь водія : «зупинили за перевищення швидкості, і відмовився від проходження огляду».

19:02:47 від поліцейського звучить прохання: «зніміть будь ласка окуляри». Водій виконав прохання поліцейського.

19:02:49 поліцейський запитує: « Якщо я запропоную пройти огляд зараз на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, погодитесь чи відмовитесь?». Відповідь водія: «відмовлюсь». Питання поліцейського: «ви напевно знаєте що за відмову настає відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП».

19:03:07 поліцейський запитує чи проживає водій за адресою (називає адресу), і ОСОБА_1 підтверджує її.

Після певної мовчазної паузи, о 09:03:57, поліцейський запитує водія: «ще раз перепитую, пропоную пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так як у вас наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість шкірного покриву обличчя. Погоджуєтесь або відмовляєтесь». Відповідь водія: «відмовляюсь тому, що безпідставно».

Отже, в даному випадку, після перевірки документів та після встановлення факту притягнення водія в минулому до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, поліцейський, дізнавшись, що водій відмовився в минулому від проходження огляду, одразу запитує останнього чи погодиться водій пройти огляд, якщо він запропонує йому зараз це зробити.

При цьому поліцейський запитує, і це питання має гіпотетичний характер, воно не є вимогою в розумінні п.2.5. Правил дорожнього руху, відповідно до якого саме на вимогу поліцейського водій повинен пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Поліцейський при цьому навіть не оголошує свої підозри, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, він навіть не вказує про наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння.

Отже, поліцейським порушений певний алгоритм дій, який випливає з вимог вищезгаданих Інструкцій, і який є законним і логічним: спілкування з водієм виявлення поліцейським при спілкування у водія ознак сп`яніння оголошення водієві про виявленні ознаки сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) вимога водієві пройти медичний огляд на стан сп`яніння відмова водія пройти огляд складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Те, що поліцейський, повторно запитуючи, пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, так як у водія наявні ознаки сп`яніння (неприродна блідість обличчя) не спростовує факт порушення поліцейським порядку, адже знову ж таки спочатку була пропозиція, а потім вказівки на ознаку наркотичного сп`яніння, і це є алогічним.

Апеляційний суд при цьому зважає на позицію захисту з приводу адекватності поведінки водія та відсутності ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Проаналізувавши цю норму Інструкції, апеляційний суд погоджується з тим, що встановлення поліцейським у водія лише неприродної блідості обличчя, як ознаки наркотичного сп`яніння, само по собі не свідчить про наркотичне сп`яніння водія. Поліції слід встановити наявність решти ознак наркотичного сп`яніння, які згадуються в інструкції, адже в переліку ознак сп`яніння відсутні розділові сполучники «або», «чи», які вказують на вибір, і уживається на означення того, що з ряду перелічуваних ознак можливий тільки один. Згадані ознаки наркотичного сп`яніння лише в своїй сукупності можуть стверджувати про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння.

У даній справі, поліцейський встановив для себе одну ознаку наркотичного сп`яніння, і це при тому, що він попросив ОСОБА_1 зняти окуляри, намагаючись побачити інші ознаки сп`яніння (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло), але не встановив таких.

Як видно з відеозапису, поведінка водія ОСОБА_1 була цілком адекватною, адже він, не порушуючи правил дорожнього руху, зупинився на вимогу поліції, адекватно реагував на питання та пропозиції поліцейських, давав чіткі однозначні відповіді, і суд звертає увагу, що в автомобілі знаходилась його неповнолітня дочка та дружина.

На переконання апеляційного суду, питання-пропозиція поліцейського водієві пройти огляд, це ніщо інше як провокація з боку поліцейського, який безпідставно зупинив автомобіль, безпідставно оглянув документи, багажник та «бардачок», і який, обґрунтовуючи свою пропозицію, обмежився лише оголошенням однієї із ознак наркотичного сп`яніння, без встановлення інших ознак, необхідних для цього.

Тобто, апеляційний суд стверджує, що за таких обставин підстав проходити ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння не було, так само як і не було у поліцейського законних підстав висувати вимогу водієві про проходження медичного огляду.

ОСОБА_1 , ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення, в п. 14 «пояснення особи» написав, що вину не визнає, пояснення надасть в суді.

При перегляді справи в апеляційній інстанції, на запитання головуючого з приводу причин його відмови від проходження огляду, ОСОБА_1 пояснив, що його відмова це наслідок ряду незаконних (через їх безпідставність) дій поліції, зокрема незаконна зупинка, незаконний огляд документів, незаконний огляд багажника та «бардачку», і це при відсутності будь-яких пояснень з боку поліцейських про підстави таких дій. Фактично він переживав за себе і за свою сім`ю. І вирішальним для ОСОБА_1 в прийнятті такого рішення стала безпідставна пропозиція поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з надуманих причин, і це при тому, що він не вживає наркотичних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, на основі доказів в справі про адміністративне правопорушення, у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даній справі апеляційний суд констатує, що незаконні дії поліцейських, які виразились у безпідставній зупинці, безпідставному огляді документів та багажу, а також у безпідставній пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, обґрунтовують відмову водія від такого проходження, і виключає винність даної особи у цьому. Крім того, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, так як дійсної законної вимоги поліцейського водію пройти огляд не було.

Також, апеляційний суд наголошує на порушення поліцейським інших вимог законів та підзаконних актів при оформленні адміністративних матеріалів, зокрема, не роз`яснені права особи, яка притягується до відповідальності, не вручена копія протоколу водієві, що є обов`язком для поліцейських.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало