Справа № 546/378/25 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І.Я.
Провадження № 33/811/1291/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави, а також позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 26.04.2025 о 18:32 в м. Решетилівка, дорога М03 Київ-Харків-Довжанський 306 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, а саме, не набувши цього права, після закінчення терміну позбавлення права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинене повторно, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП притягувався 12.09.2024, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та постанову КМУ №340. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст постанови отримав лише 04. Серпня 2025 року, що підтверджується розпискою.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що порушено норми матеріального права та не враховано обставини суб`єктивної сторони інкримінованого складу правопорушення та неправильно застосовано приписи ст. 23 та ст. 33 КУпАП.

Зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення серії БАД №986619 складена у вересні 2024 року, тобто фактично із часовою різницею у понад сім місяців до моменту складення протоколу серії ЕПР1 №312630 в квітні 2025 року, тому фактично достеменно пам`ятати частину статті 126 КУпАП, до відповідальності за якою я притягався, зі спливом такого значного періоду не міг.

Вказує, що на відеозаписі не зафіксовано правопорушення зазначене в протоколі ЕПР1 №312630, оскільки фіксація розпочалась пізніше часу вчиненого вказаного проступку.

Крім цього вказує, що відеозапис не є безперервним та переривається.

Стверджує, що до матеріалів справи не долучено копії постанови про притягнення до відповідальності за ст. 122 КУпАП.

Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 не є водієм у розумінні законодавства та ПДР, оскільки повторно посвідчення водія не отримував.

Вказує, шо застосування покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 5 років позбавить можливості виправитися, а лише продовжить стан існування «відсутності права керувати транспортними засобами» та жодним чином не сприятиме зміні становища на краще.

Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312630 від 26.04.2025;

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 26.04.2025;

- постановою про адміністративне правопорушення серії БАД № 986619 від 12.09.2024;

- довідкою Відділу АП УПП у Полтавській області від 28.04.2025, про те , що автомобіль Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 ;

- довідкою Відділу АП УПП у Полтавській області від 28.04.2025, про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Єдиного державного реєстру МВС, отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.11.2021;

- довідкою Відділу АП УПП у Полтавській області від 28.04.2025, про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу НПУ до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП притягувався 12.09.2024, постанова БАД № 986619, штраф 3400 грн.;

- довідкою Відділу АП УПП у Полтавській області від 28.04.2025, про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова, яка набрала чинності 28.09.2022, накладено адміністративне стягнення, у виді позбавлення керування транспортирними засобами, строком на 1 рік;

- долученими працівниками поліції відеозаписами з нагрудних камер за участі водія ОСОБА_1 .

Отже, винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду першої інстанції доказами.

В діях ОСОБА_1 вбачається свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши відеозапис, який долучений до матеріалів справи та був досліджений і судом першої інстанції, апеляційний суд, встановив, що працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 (реєстратор 469249, 26.04.2025, 18:33), при подальшій розмові з працівниками поліції, водій не заперечує що керував транспортним засобом. На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 роз`яснюються його права, згодом працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього.

Твердження апелянта, що до матеріалів справи не долучено копії постанови про притягнення до відповідальності за ст. 122 КУпАП, суддя апеляційного суду відхиляє з огляду на те, що у матеріалах справи є довідка Відділу АП УПП у Полтавській області від 28.04.2025, про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу НПУ до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП притягувався 12.09.2024, постанова БАД № 986619, штраф 3400 грн.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не є водієм у розумінні законодавства та ПДР, оскільки повторно посвідчення водія не отримував, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Так, диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою суду першої інстанції, 26.04.2025 о 18:32 в м. Решетилівка, дорога М03 Київ-Харків-Довжанський 306 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, а саме, не набувши цього права, після закінчення терміну позбавлення права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинене повторно, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП притягувався 12.09.2024, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та постанову КМУ №340. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Частина ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В той же час, законодавцем не передбачено іншої правової підстави для незастосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення не отримала посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст. 33, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Так, слід взяти до уваги, що норми чинного КУпАП не встановлюють будь-яких обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керування транспортними засобами.

При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною стосовно видів стягнень, які мають бути накладені на особу, що порушила відповідні вимоги ПДР; дискреційні повноваження суду згідно з цією нормою поширюються виключно на визначення строку позбавлення права керування та вилучення транспортного засобу.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 зазначила, що суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху, незалежно від того, чи мала вона посвідчення водія на момент вчинення правопорушення.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті КУпАП, і полягає у забороні керування транспортними засобами.

Позбавлення права керування транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП.

Постанова ж Пленуму Верховного Суду України, на яку посилається апелянт, була ухвалена тоді, коли ст. 126 КУпАП була у іншій редакції і не передбачала відповідальності за вчинення даного правопорушення.

Регулярні порушення, особливо керування транспортом особою, що не має та ніколи не отримувала посвідчення водія, створюють серйозну загрозу для громадськості та виправдовують застосування такої санкції, як позбавлення права керування транспортними засобами. У таких ситуаціях суду слід виходити із принципу захисту безпеки громадян та попередження правопорушень, оскільки, наявність права керування як офіційного документа не є єдиною умовою для застосування санкції позбавлення права керування транспортними засобами більш важливою є необхідність забезпечення безпеки на дорогах.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, не лише відповідає санкції ч.5 ст.126 КУпАП , але і вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2025 року.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк