КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ 33/824/4590/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 632222, 17 червня 2025 року близько 21 години 51 хвилини за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: словесно ображав, погрожував фізичною розправою, бив ногами по ногах, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілій. Дане правопорушення вчинено особою повторно протягом року за ст. 173-2 КУпАП. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою судді ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова винесена внаслідок неповного дослідження матеріалів справи та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд обмежився аналізом подій, які сталися лише у день виклику поліції, ігноруючи численні докази систематичного психологічного та економічного насильства, провокацій та порушень його прав дружиною, що тривали кілька років (з 01 січня 2022 року) до цього інциденту.

Вказує, що одним працівники поліції склали протокол без повного та неупередженого зясування обставин конфлікту, не опитавши всіх сторін, не врахувавши передісторію конфлікту, не дослідивши фактичних доказів і не оцінивши динаміку стосунків між членами родини. Фактично, поліція переклала тягар зясування істини на суд, сформувавши обвинувальний протокол лише на підставі одностороннього твердження та моментального візуального сприйняття. Такий формалізм, на думку скаржника, не дозволив встановити істину у справі та призвів до викривлення оцінки конфлікту судом першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність/

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП , оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-3 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4, 14, 17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначені наступні терміни:

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Під домашнє фізичне насильство підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно нанесено побої, заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Так, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.173-2 КУпАП підтверджується сукупністю наступних доказів:

відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 632222 від 17 червня 2025 року, відповідно до якого 17 червня 2025 року близько 21 години 51 хвилини за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: словесно ображав, погрожував фізичною розправою, бив ногами по ногах, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілій. Дане правопорушення вчинено особою повторно протягом року за ст. 173-2 КУпАП. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП;

даними рапорту, з якого вбачається, що 17 червня 2025 року о 21:51 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17 червня 2025 року о 21:51 год за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік знущається, перебуває у стані алкогольного насильства, кидається. Заявниця ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ;

результатом відпрацювання (рапорт) Соломянське управління поліції ГУНП в м. Києві підрозділ протидії домашньому насильству інспектор Любонько С.М., прибувши за адресою було виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила що її чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння почав погрожувати, словесно ображав, коли заявниця лежала на ліжку, то бив своїми ногами по її ногах. На зауваження останній не реагував, тому вона зателефонувала до поліції. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ВАД632222 від 17.06.2025 та винесено ТЗП серії АА482767 від 17.06.2025 року. Факт домашнього насильства підтвердився;

письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 17 червня 2025 року, в яких вона вказала, що 17 червня 2025 року, її чоловік повернувся з роботи в сильному алкогольному спянінні та накинувся на неї в спальні, де вона переховувалася. Обзивав її, залякував, погрожував, переслідував, гримав дверима. Вчиняє домашнє насильство систематично;

письмовими поясненнями ОСОБА_5 (син), в яких він зазначив, що 17 червня 2025 року він вкотре став свідком неадекватної поведінки батька по відношенню до решти членів сім`ї в стані сильного алкогольного сп`яніння, яка на його думку, має ознаки психологічного домашнього насильства. Це проявлялось у криках, образах, погрозах, навязуванні «розмов», демонстративному грюканні дверима, перевернутому журнальному столику;

постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Частиною 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню .

Вказані докази в сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 , що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки документально не підтвердженні та спростовуються матеріалами справи, об`єктивними доказами вчинення психологічного та фізичного насильства та поясненнями потерпілої про факти такого насильства, які узгоджуються з іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Доводи скаржника мають формальний характер та зводяться фактично до переоцінки доказів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП правопорушення, а також спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та про наявність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов