Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/4298/25
Номер провадження 3/299/1856/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2025 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Шевцова Людмили Володимирівни (в режимі відеоконференції) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності гр-на України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ознаками ч.1 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007988Е від 23.08.2023 року, що надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що 23.08.2025 о 20:10, прикордонним нарядом «Секрет» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку 145 прикордонного знаку (територія Королівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) в прикордонній смузі на відстані 150 метрів до державного кордону було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , спільно з 3-ма громадянами України, який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в пішому порядку в складі групи осіб.

Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.

Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ 007989Е від 23.08.2023 року, що надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що 23 серпня 2025 року близько 20 год. 10 хв. прикордонним нарядом «Секрет» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку 145 прикордонного знаку (територія Королівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) в прикордонній смузі на відстані 150 метрів до державного кордону було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , при спробі затирання на неодноразово повторювану усну вимогу військовослужбовця ДПСУ в особі солдата ОСОБА_2 зупинитися громадянин України ОСОБА_1 проігнорувавши вимогу вдався до втечі.

Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 19.06.2003 року, а саме здійснив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця ДПСУ під час безпосереднього виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Не погоджучись із протоколами про адмінправлпорушення, представник притягуваного адвокат Шевцова Л.В. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, узагальнені доводи якого зводяться до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістомвказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України, вчинену групою осіб, під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон країни або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про державний кордон України" перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Згідно ст. 12 Закону України "Про державний кордон України" пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

В судове засідання притягуваний до адмінвідповідальності ОСОБА_1 не з`явився.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Шевцова Л.В. в судовому засіданні підтримала доводи поданих заперечень, заперечила вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП, просила суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_1 жодного опору працівникам прикордонної служби не чинив, у матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованих правопрушень. Притягуваний до адмінвідповідальності має відстрочку від призову, є заброньованою особою. Він займається пішим туризмом, тому поїхав в м.Берегово на відпочинок і здійснював пішу прогулянку. Про те, що він знаходиться в прикордооній зоні не знав. Наміру незаконно перетинати кордон не мав. Опору прикордонникам не чинив.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали прави, приходжу до переконання, що не зважаючи на заперечення адвоката Шевцової Л.В., вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАп, підтверджена дослідженими та перевіреними під час судового засідання доказами.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску у складі групи осіб.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно зі ст. 12 Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був затриманий на відстані 150 метрів від лінії державного кордону, в районні прикордонного знаку N 145, що на території території Королівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області, тобто в місці де діє прикордонний режим.

Аналіз встановлених обставин справи свідчить про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на спробу перетнути кордон поза пунктами пропуску через Державний кордон України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Твердження адвоката Шевцової Л.В. про те, що ОСОБА_1 наміру перетинати кордон не мав, позаяк має діюче бронювання, як на підставу для закриття провадження у справі, критично оцінюю, з огляду на те, що наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про порушення останнім вимог cт.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, та скоєння ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 204-1КУпАП за вказаних у протоколі обставин.

Сама пособі наявність бронювання, не слугує підставою для виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон, в період дії воєнного стану в Україні».

Враховуючи наведене, приходжу довисновку про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним щодо загальновідомих правил перетину кордону України та про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, вчинив адміністративне правопорушення, а саме спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Шевцової М.О. про те, що обов`язкові елементи складу правопорушення не є доведеними, оскільки зібрана у справі сукупність письмових доказів, які визнаються судом належними та допустимими, і достовірність яких не викликала у суду сумнівів є достатньою для підтвердження пред`явленого особі звинувачення. При цьому, жодна із обставин звинувачення не спростована стороною захисту в ході судового розгляду.

Від так, спробою незаконного перетинання державного кордону України у складі групи осіб ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 204-1 ч.2 КпАП України.

Даючи оцінку доводам захисника ОСОБА_1 адвоката Шевцової М.О., про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 11 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-ІV, на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються контроль за дотриманням прикордонного режиму.

Відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Відмова від виконання законної вимоги чи розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, тягне за собою відповідальність, передбачені ст.185-10 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185-10 КУпАП, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті осіб, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції.

Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Аналіз та правова оцінка фактичних обставин справи, встановлених судом, їх інтерпретація судом, дають підстави вважати, що у проступках, поставлених ОСОБА_1 за провину, наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, позаяк, проаналізувавши вимогу працівників прикордонної служби на предмет її законності, суд приходить до переконання, що інспекторами прикордонної служби було оголошено ОСОБА_1 законну вимогу.

Суд не погоджується з позицією представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності про те, що його дії не містили ознак злісної непокори, враховуючи таке.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слово «непокора», як зазначає законодавець, означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження.

Варто також розрізняти поняття непокори та опору, критерієм чого є: при опорі мають місце активні дії, спрямовані безпосередньо на поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця. Непокора ж це відмова від виконання законних вимог згаданих осіб.

З рапорту, Інспектора прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) солдата ОСОБА_3 вбачається, що при виявленні правопорушників, які намагалися незаконним шляхом перетнути державний кордон з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску в пішому порядку, при спробі затримання, на неодноразово повторювану усну вимогу надати для перевірки документи, що посвідчують особу, гр. України ОСОБА_1 у злісній формі відмовився та вдався до втечі.

Тому, враховуючи обстановку, що мала місце 23.08.2025 року в контрольованому прикордонному районі, приходжу до переконання, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані особою, яка складала протокол, як злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону.

Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 є доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, характер вчиненого порушення, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 вчинив дії, які посягають на встановлений законом порядок охорони державного кордону, намагався втекти від працівників прикордонної служби України, що свідчить про відверте ігнорування встановлених в суспільстві правил поведінки, а також правових норм, що регулюють порядок охорони державного кордону та переміщення товарів через кордон, вважаю, що зазначене свідчить про істотну суспільну шкідливість вчиненого, а тому для виховання останнього в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки таке стягнення буде достатнім та необхідним для виховання даної особи.

При призначенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, коли особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, в даному випадку в межах санкції передбаченої ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В силу абзацу 5 ч.1 ст.3, пункту 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення із правопорушника слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 36, 268, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.204-1 КУпАП і на підставі ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Реквізити для сплати штрафу: код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0007401, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання- 3(три) місяці.

СуддяЛеньо В. В.