Провадження № 3/686/6128/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.25

27 серпня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, пенсіонерки,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона о 14 год. 00 хв. 15 липня 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання у домоволодінні АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 умисні дії психологічного, що полягали у образах нецензурними словами, внаслідок чого була заподіяна шкода «психологічному» здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй правопорушення та пояснила, що у вказані в протоколі день, час та місці дійсно між нею та її цивільним чоловіком - ОСОБА_2 , через пенсійні виплати та через пошкодження останнім однієї з господарських споруд у їхньому домогосподарстві, відбулася сварка на побутовому ґрунті, в ході якої ОСОБА_1 жодних нецензурних слів до ОСОБА_2 не вживала, хоча останній і розбив її мобільний телефон, щоб вона не викликала працівників поліції, які приїхали за її викликом, здійсненим із телефону сусідки.

Пояснення ОСОБА_1 жодними об`єктивними доказами не спростовані, а навпаки підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_2 , який у судовому засіданні заперечила факт вчинення відносно нього домашнього насильства ОСОБА_1 , зазначивши, що близько 14 год. 00 хв. 15 липня 2025 року, між ним та дружиною дійсно відбувся побутовий конфлікт, у ході якого вони на підвищених тонах посварились, він дійсно розбив телефон ОСОБА_1 , яка жодних нецензурних слів до нього не висловлювала, а відразу побігла до сусідки. Зазначив й ОСОБА_3 про те, що під час вказаної сімейної сварки ОСОБА_1 будь-якої шкоди його психічному здоров`ю не заподіяла, однак працівники поліції, які прибули за викликом, чомусь склали два протоколи про адміністративні правопорушення, і відносно нього, і відносно його дружини, при цьому самі написали пояснення, які ОСОБА_2 підписав не читаючи.

Окрім того, вищеозначені пояснення ОСОБА_1 та показання ОСОБА_2 цілком узгоджуються з дослідженою у судовому засіданні формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 15.07.2025 р., згідно з якою будь-які ризики вчинення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 домашнього насильства відсутні. До того ж, не йдеться про факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 у рапорті, складеному за результатами здійсненого 15.07.2025 р. саме ОСОБА_1 повідомлення на спецлінію служби «102» щодо вчинення відносно неї насилля чоловіком, який розбив її мобільний телефон.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. У п.п.14, 17 ч.1 ст. 1 вказаного закону йдеться про те, що: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (матеріальний склад).

У судовому засіданні було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 о 14 год. 00 хв. 15.07.2025 р. відбулась побутова сварка, яка не містить ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому, будь-які належні докази, які б спростовували встановленні у судовому засіданні обставини, та, відповідно, підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 , за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, відносно ОСОБА_2 саме домашнього насильства, яке б завдало шкоду його психічному чи фізичному здоров`ю, матеріали справи не містять, не встановлено таких і судом. Більше того, вищеозначений наслідок, у вигляді заподіяння шкоди саме психічному чи фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, останній не інкримінувалось.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у тому разі, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не доведена, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя