Справа № 458/470/25 Головуючий у 1 інстанції: Ференц Р. І.
Провадження № 33/811/1133/25 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст.191 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП остаточно застосовано до ОСОБА_1 стягнення за більш серйозне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою, 08.05.2025 року о 02:25 год в с. Ісаї, вул. Центральна, 2 Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на відео, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того 08.05.2025 року о 02:25 год в с. Ісаї, вул. Центральна, 2 Самбірського району Львівської області ОСОБА_1 перевозив вогнепальну гладкоствольну рушницю Escort H112, Hastan без спеціального чохла (кейса, футляра) в автомобілі ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.191 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2025 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що копію постанови отримав 10.07.2025, про розгляд справи не був повідомлений, а в період з 04.06.2025 по 13.06.2025 перебував на стаціонарному лікуванні, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що транспортним засобом не керував. З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу з місця водія вийшла інша особа, яка швидко зникла з місця події, натомість ОСОБА_1 перебував на місці пасажира, інших об`єктивних доказів керування ним автомобілем не надано.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав подану апеляційну скаргу, просив задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції в повному обсязі дотримався вимог вищезазначеного закону.

Так, зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, не оспорюються, а тому апеляційний суд не вдається до оцінки висновків суду, викладених в цій частині. У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2025 року в частині визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про незаконність прийнятого суддею рішення в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КупАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ЕПР1 № 323533 від 08 травня 2025 року (а.с. 18) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота.

З огляду на наведену ознаку, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції зупинили транспортний засіб ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду, що і стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також на питання поліцейського ОСОБА_1 відповів, що саме він керував транспортним засобом, та вказав, що їде додому (час на відео 02:31:18, 02:32:10).

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, тому такі доводи апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення відповідальності.

Крім того у матеріалах справи наявний рапорт інспектора СРПП ВП №2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Ковальчик О. від 08.05.2025 зі змісту якого вбачається, що 08.05.2025 нею в ході патрулювання спільно з поліцейським СРПП №2Самбірського РВП ГУ НП у Львівські Львівській області ОСОБА_2 під час комендантської години у с. Гаї, вул. Центральна, 2, Самбірського району Львівської області було зупинено автомобіль «ВАЗ 2121», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Ясенка Стецьова, вул. Погар, 27. В ході перевірки було виявлено, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.ст. 33,36 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 13 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 191 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.