Сарненський районний суд
________________________________________________
Справа № 572/3589/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Довгий І.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП

роз`яснено,

В С Т А Н О В И В:

Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 ставиться у вину, що він 09 серпня 2024 року о 02 год. 34 хв.в м.Сарни Рівненської області по вул.Європейська, 70, керував транспортним засобом марки "Volkswagen Passat", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «ALCOTEST 7510» та проведення такого огляду в медичному закладі відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правила дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, суду пояснив, що перебуваючи в автомобілі "Volkswagen Passat", номерний знак НОМЕР_1 , в якості пасажира він їхав по вул. Європейська поблизу автостанції «Сарни». Водій транспортного засобу побачивши проблискові маячки зупинив автомобіль у дозволеному місці. Коли він та водій вийшли із автомобіля до нас підійшли працівники поліції та повідомили, що він порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, що стало підставою для зупинки транспортного засобу. Однак він заперечив щодо таких звинувачень, позаяк він не керував транспортним засобом. В ході розмови поліцейські сказали, що бачили його на цьому автомобілі раніше, однак не захотіли брати до уваги пояснення водія, який вказав що керував транспортним засобом саме він. Незважаючи на його пояснення та пояснення водія поліцейські повідомили, що він , на їхню думку, перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейський не вказав, які саме ознаки сп`яніння він у нього виявив, та які саме причини направлення мене на огляд існують. Поряд з цим, заперечив щодо проходження огляду, оскільки він не керував даним транспортним засобом. Тож, поліцейським щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейським на місці зупинки транспортного засобу перед проведенням процедури огляду на стан сп`яніння не складалося письмове направлення на огляд. Аналогічно, таке ж направлення на огляд на стан сп`яніння в медичному закладі також не складалося. Тож, внаслідок порушення процедури огляду, та направлення на огляд, крім того, що він не керував транспортним засобом, поліцейським було порушено мої права щодо огляду в медичному закладі. А тому докази, зібрані по справі № 572/3589/24 є не допустимими і не можуть братися судом до уваги для доведення винуватості у вчиненні поставленого мені у вину правопорушення. З вищевикладеного просить справу закрити відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП діях ОСОБА_1 , оскільки наданими доказами встановлено, що ОСОБА_1 не керував вище вказаним транспортним засобом.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Копію постанови протягом трьох днів вручити особі, щодо якої її винесено.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :