Провадження №: 3/336/3092/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 23 квітня 2025 року приблизно о 22.30 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинила повторно протягом року домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до матері, а саме словесно ображала, погрожувала фізичною розправою, хапала матір за руки, чим була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_2 та порушила п.п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Потерпіла також в судове засідання не з`явилась направивши до суду заяву, в якій просила суд закрити провадження у справі через відсутність події та складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що між дочкою та нею стався побутовий конфлікт, спровокований емоційним станом внаслідок ЧМТ. Домашнє насильство не вчинялось, підстав для складання протоколу не було. ОСОБА_1 проходила лікування в психіко-неврологічному диспансері.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Відповідальність за ст. 173-2 ч. 3 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме за:

вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого;

діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно з положенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Судом були досліджені долучені до матеріалів справи письмові докази.

23.04.2025 року ОСОБА_2 звернулась до поліції з вимогою притягнути до відповідальності її доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 23.04.2025 року о 22.30 годині вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Повідомлення ОСОБА_2 було прийнято протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Згідно з письмовими поясненням ОСОБА_2 , вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 спільно з донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час. Донька після ЧМТ поводить себе агресивно, не працює, пару місяців алкоголь не вживає, але раніше сильно зловживала. 23.04.2025 року о 22.30 годині ОСОБА_1 почала кричати, словесно ображати, погрожувати та кидалась з ножем, хапала за руки.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 . Матір вона не била, жодним чином не виявляла будь-якого насильства, проте вона взяла ніж та почала погрожувати.

Як зазначено у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23.04.2025 року, поліцейським уповноваженого підрозділу визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 як високий.

23.04.2025 року відносно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис серії АА №414900, яким застосовані заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 23.00 години 23.04.2025 року до 23.00 години 03.05.2025 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (ЄУН 336/10937/24 пр. № 3/336/6784/2024).

Під час розгляду справи судом були отримані відомості від КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 24.04.2025 року з діагнозом: розлад особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (травматичний, токсичний), амнестичний синдром. Потребує подальшого лікування в умовах стаціонару. Приблизний термін перебування 60 днів (у листі від 11.06.2025 року) та 30 днів (у листі від 03.07.2025 року).

Зважаючи на позицію потерпілої, надані пояснення та заявлене клопотання про закриття провадження по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 3 КУпАП, а саме через відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 3 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року