Провадження № 3/932/3711/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Орчелота А.В., за участю: секретаря Чубенко А.О., представниці потерпілої адвоката Яланської Ю.Л., потерпілої ОСОБА_1 , особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянув матеріали, які надійшли з Відділу поліції №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого заступником начальника «станції Придніпровської залізниці» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , якому роз`яснені права згідно зі ст.63Конституції України, ст.268КУпАП,-

за ч.1 ст.173-2КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра з Відділу поліції №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №859609 від 27 серпня 2025 року, відповідно до якого:

ОСОБА_2 - 25 червня 2025 року о 20 год. 45 хв., за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , під час сімейної сварки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_1 вчинив стосовно своїх дітей ОСОБА_3 - 2012 року народження, ОСОБА_4 - 2016 року народження, домашнє насильство психологічного характеру, а саме нецензурно висловлювався на адресу їх матері ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, згідно довідки психолога №32 від 13.08.2025 року діти стали жертвами психологічного насилля.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2КУпАП.

В судовому засіданні:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності - провину не визнав, пояснив, що сварка між ним та його дружиною дійсно мала місце, однак не в квартирі за адресом, який зазначено в протоколі, а на вулиці біля будинку АДРЕСА_3 . При цьому жоден з їхніх дітей не був присутній під час цієї події та в той день і час домашнього насильства психологічного характеру відносно дітей він не вчиняв.

потерпіла, через свого представника - надала письмові пояснення, які підтримала в залі суду, та в яких, посилаючись на обставини зазначені в них і додані матеріали, просила притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.173-2КУпАП.

представниця потерпілої повністю підтримала потерпілу та її письмові пояснення і наполягала на притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи суддею встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Положеннями статей 251,252КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Судовий розгляд провадитися в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні досліджено:

-інформацію, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №859609 від 27 серпня 2025 року;

-рапорт;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується);

-пояснення ОСОБА_1 від 26.06.2025 року;

-довідку про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару від 13.08.2025 року №32;

-письмові пояснення ОСОБА_1 та додані до них матеріали;

-відтворено аудіо запис, наданий потерпілою стороною.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №859609 від 27 серпня 2025 року:

ОСОБА_2 - 25 червня 2025 року о 20 год. 45 хв., за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , під час сімейної сварки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_1 вчинив стосовно своїх дітей ОСОБА_3 - 2012 року народження, ОСОБА_4 - 2016 року народження, домашнє насильство психологічного характеру, а саме нецензурно висловлювався на адресу їх матері ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, згідно довідки психолога №32 від 13.08.2025 року діти стали жертвами психологічного насилля.

Диспозиція ч.1 ст.173-2КУпАП передбачає адміністративну відповідальністьза вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

У свою чергу, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП настає у разі здійснення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Диспозиція - це центральний елемент правової норми, який міститься в частині статті Закону і містить правило поведінки, визначаючи права та обов`язки суб`єктів або описуючи ознаки певного діяння чи правового явища.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Тож викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.173-2КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_2 , а саме наявні суперечності між фабулою протоколу та кваліфікацією діяння особи, а суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення не має повноважень щодо перекваліфікації діяння, оскільки це прерогатива та дискреційні повноваження органу, який складає протокол. То ж, в такому вигляді, інкриміноване в протоколі адміністративне правопорушення пред`явлене особі, що притягається до адміністративної відповідальності, є не конкретними з елементами суперечностей, та таким, що не відповідає складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП, і як наслідок, є порушенням права особи на ефективний захист.

Дискреційні повноваження це право суб`єкта владних повноважень (державної влади, посадовця, органу місцевого самоврядування) діяти на власний розсуд, обираючи з декількох юридично допустимих варіантів рішень чи дій, які передбачені законом. Це право вибору, яке дозволяє адміністративному органу самостійно визначати зміст або обсяг рішення, а також час і спосіб його реалізації в межах, встановлених законодавством.

Таким чином, дискреційні повноваження це не свавілля, а юридично закріплена можливість для суб`єктів владних повноважень приймати рішення відповідно до обставин, залишаючись при цьому в межах закону.

Суд самостійно не може встановлювати склад адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, а лише розглядає справу в межах складу адміністративного правопорушення, який зазначений в протоколі та інкримінується особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі та/або відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.17ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розглядйого справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,283,284КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 - закрити.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Дніпра А.В. Орчелота