Справа №504/1991/25
Провадження №3/504/1205/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балта Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , виданий 04.12.2024р. ТСЦ 5154,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2025р. інспектором СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Нікітенко Д.І. був складений протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №318723, згідно якого 03.05.2025р. о 09:11 год. За адресою: Одеська область Одеський район с-ще Нові Біляри траса М-28, «Одеса-Південне», 34 км., ОСОБА_1 керував мотоциклом «TVS Star HLX 150» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначені судові засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Його інтереси при розгляді справи в судовому засіданні, представляв адвокат Слаблюк В.М.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності, але за участі захисника-адвоката Слаблюка В.М. не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник-адвокат Слаблюк В.М. надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, в якому вказав, що з протоколу вбачається, що на місці правопорушення свідки не залучалися, але проводилась відеофіксація портативним відео реєстратором. З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції під керуванням ОСОБА_1 , однак не вбачається підстав для такої зупинки. Відповідно працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ПДР. Безпідставна зупинка ОСОБА_1 поліцією є незаконною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, водій виконувати не був зобов`язаний. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з нібито виявленням запаху алкоголю. Вважає, що жодних інших ознак, які могли б свідчити про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, поліцейським не було наведено. Водночас, запах алкоголю сам по собі є суто суб`єктивною та формальною ознакою, яка не піддається жодній об`єктивній перевірці ні з боку суду, ні з боку сторони захисту. Усвідомлюючи безпідставність висунутих звинувачень, ОСОБА_1 чітко зазначив, що алкоголь не вживав і висловив недовіру до ініційованої процедури огляду. Відтак він відмовився від її проходження, мотивуючи це явною упередженістю з боку працівників поліції та сумнівами у законності їхніх дій. Поліцейський в свою чергу належним чином не роз`яснив ОСОБА_1 усіх наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так як ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, він не усвідомлював наслідків такої відмови і що цей може призвести до позбавлення судом права керування водія транспортним засобом. Також відеозапис закінчується на моменті, коли поліцейський разом із ОСОБА_1 прямують для складання протоколу, водночас із запису не вбачається, що відбувалося далі, тому відеозапис не є суцільним та не може вважатися надійним джерелом об`єктивної інформації. Крім того, після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив, що час зупинки становить 09 год. 11 хв., водночас з даними нагрудної відеофіксації поліцейського фактичний час події становить 08 год. 18 хв., така розбіжність у часі ставить під сумнів точність та достовірність викладених поліцейським обставин. Всупереч чинному законодавству ОСОБА_1 ,В не було відсторонено від керування транспортним засобом, патрульний поліцейський лише формально про це казав під відеозапис.

Судом неодноразово було здійснено виклик в судове засідання поліцейського Нікітенко Д.І. шляхом направлення відповідних листів, однак останній до суду не з`явився, причину неявки не повідомив. Враховуючи дію воєнного стану, з метою розгляду справи в розумні строки, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №318723 від 03.05.2025р.;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Під час перегляду відеозапису, суд прийшов до висновку, що у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння.

Твердження адвоката Слаблюка В.М. про те, що запах алкоголю сам по собі є суто суб`єктивною та формальною ознакою, яка не піддається жодній об`єктивній перевірці ні з боку суду, ні з боку сторони захисту, інших ознак, які могли б свідчити про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, поліцейським не було наведено, суд розцінює критично, оскільки Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, відповідно до п. 12 Розділу 2 Інструкції поліцейський, керуючись суб`єктивним критерієм сприйняття щодо перебування особи в стані сп`яніння на підставі виявлення ним відповідних ознак такого сп`яніння, вирішує питання про проведення огляду. Крім того, ОСОБА_1 ставиться у провину саме відмова від проходження огляду в установленому законом порядку.

Згідно п.п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не оспорювався стороною захисту в судовому засіданні та підтверджений відеозаписом.

Як вбачається з відеозапису, на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 чітко відмовився, при цьому поліцейським було роз`яснено особі права та обов`язки, однак останній свідомо відмовився від проходження процедури огляду.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження адвоката Слаблюка В.М. по те, що ОСОБА_1 не було повідомлено, що відмова від проходження є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає дійсності, оскільки з відеозапису вбачається, що співробітники поліції роз`яснили, що в разі відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а також роз`яснено права та обов`язки.

Доводи адвоката Слаблюка В.М. про що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за відсутності підстав для такої зупинки, не впливають на ступінь доведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого правопорушення, крім того, суд враховує, що події відбуваються в період дії воєнного стану.

Дійсно на відеозаписі, долученому до матеріалів справи не відображено процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак безпосередньо факт складання такого протоколу не оспорювався ОСОБА_1 , який підписав даний протокол та надав власноручні письмові пояснення, в яких підтвердив обставини, викладені у ньому.

Посилання адвоката Слаблюка В.М. на наявність у розбіжності у часі, озвученому поліцейським та зафіксованому на відеозаписі, жодним чином не впливають на ступінь доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, ОСОБА_1 був присутній на місці події, а незначна розбіжність у зазначенні часу не є суттєвою.

Факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом зафіксований безпосередньо в протоколі судового засідання.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою ТСЦ №5147, отже суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан