Справа № 277/1029/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2025 року селище Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Т.Г. Корсун, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Тера Ра» ,

за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшли матеріали з протоколом про адміністративне правопорушення №338 від 11.08.2025 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Тера Ра» допустив ведення податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, в результаті чого відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування за травень 2025 в сумі 617883 грн. та завищена сума від`ємного значення з ПДВ 815428 грн. чим порушив п. 198.5 абз. «2», ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 абз. «б» ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чепура І.В. вказав, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Представник подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, саме уповноважена особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна надати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, а суд, як орган, уповноважений розглядати справу, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП, повинен з`ясувати, оцінити обставини справи та наявні докази і прийняти остаточне рішення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №338 від 11.08.2025 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 163-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано Протокол №338 від 11.08.2025, у фабулі якого міститься відсилка на Акт перевірки.

Тобто, як доказ надано лише Акт від 28.07.2025 №16396/06-30-07-05/40180523 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Тера Ра», код згідно з , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету».

Водночас на підтвердження обставин, які зазначені у Акті, жодних доказів не надано.

Представником Чамора С.В. у судовому засіданні вказано, що на акт перевірки директором ТОВ «Тера Ра» подано заперечення (зареєстровано у ГУ ДПС у Житомирській області 27.08.2025), однак на даний час відсутні відомості щодо врахування даних заперечень та/або прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 03.11.2015 №826/20761/14, висновки, викладені в акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, у основу яких покладено згадувані висновки акта.

Слід підкреслити, що відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці), платник податків згідно п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення.

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

За результатами перевірки у випадках, встановлених п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У справі відсутні відомості щодо прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень за результатами проведеної перевірки, а тому викладені в наданих доказах зобов`язання є неузгодженими і до остаточного вирішення цього спору факт допущення порушення не є встановленим.

Отже у матеріалах справи відсутні достатні докази, які без обґрунтованого сумніву свідчили б про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Зважаючи на викладені обставини, на підставі наданих суду доказів, суд позбавлений можливості зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.251, 280, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КпАП України ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяТ. Г. Корсун