Єдиний унікальний номер судової справи 473/2462/25
Номер провадження 33/812/387/25 Головуючий у місцевому суді: Миронова О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Могили Сергія Миколайовича на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №322305, який надійшов на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 06 травня 2025 року, зазначено, що 06 травня 2025 року о 18 год. 14 хв. в місті Вознесенськ по вулиці Соборності біля будинку №33 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом автомобілем марки та моделі Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу Газоаналізатору АлкоФор 507. Відповідно до тесту №70 водій дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду позитивний 0.25 проміле). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилася. Від керування транспортним засобом відсторонена, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відеореєстратор. Вказаним водій порушила вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки остання керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Могила С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2025 року та закрити провадження в справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права під час розгляду вказаної справи.

Зазначено, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння.

Окрім того, поліцейський не висловлював підозр щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння впродовж 03 хв. 20 сек. з початку спілкування з останньою, запропонувавши їй лише перевірити документи, а вже встановивши особу висунув вимогу щодо необхідності проходження огляду на стан сп`яніння. Вказане свідчить про відсутність явних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 на момент спілкування з працівником поліції.

Вказано, що після проходження ОСОБА_1 огляду з використанням Газоаналізатора АлкоФор 507 та повторно висловленого заперечення щодо вживання алкогольних напоїв працівник поліції при встановленні незначного перевищення норми алкоголю не роз`яснив ОСОБА_1 відповідальність за наслідки її згоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також не повідомив, що вона має право не погодитися з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та пройти повторний огляд у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я. При цьому, в протоколі працівник поліції безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилася, адже така пропозиція ним навіть не висловлювалася та, як наслідок, не зафіксована долученим до матеріалів справи відеозаписом.

ОСОБА_1 впродовж двох годин самостійно звернулася до закладу охорони здоров`я де пройшла відповідний огляд, результат якого склав 0.23‰.

З інструкції користувача приладу Газоаналізатору АлкоФор 507 вбачається, що даний пристрій призначений до експлуатації при температурі навколишнього середовища від -5.0 до + 40.0 градусів Цельсія. При цьому, межі допустимої похибки під час експлуатації: - для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: - абсолютна похибка (Д): ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л., а для масової концентрації алкоголю в крові: - абсолютна похибка +/- 0,04‰ у діапазоні від 0 до 0.4‰. Відповідно до результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки та в медичному закладі, в організмі останньої, було виявлено алкоголь в кількості від 0.23‰ 0.25‰ (середнє значення складає 0.24‰). Виходячи з наведеного, в організмі ОСОБА_1 було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки газоаналізатора, яка є допустимою під час застосування технічного засобу та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівник поліції ОСОБА_2 призначений на посаду 05 травня 2025 року, а з посадовою інструкцією ознайомився лише 08 травня 2025 року, тобто останній ще не був уповноваженою особою на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В судове засідання, призначене на 18 вересня 2025 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Могила С.М. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином шляхом направлення судової повістки: ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, а також за допомогою smsповідомлення та телефонограмою, адвокат Могила С.М. через підсистему Електронний суд та на електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі. Причини неявки в судове засідання апеляційний суд не повідомили.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без їх участі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно з положенням ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2,3,6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок, в редакції, який діяв на час складання протоколу).

Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, міськрайонний суд послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах адміністративного провадження, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ЕПР1 №322305, який надійшов на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 06 травня 2025 року, встановлено, що 06 травня 2025 року о 18 год. 14 хв. в місті Вознесенськ по вулиці Соборності біля будинку №33 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом автомобілем марки та моделі Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного приладу АлкоФор 507. Відповідно до тесту №70 водій дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду позитивний 0.25 проміле). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилася. Від керування транспортним засобом відсторонена, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відеореєстратор. Вказаним водій порушила вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водію ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Виправлень протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Вказаний протокол водій підписала без зауважень.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо водія ОСОБА_1 , сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом у даній справі.

Відповідно до наявної у справі роздруківки тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Газоаналізатора АлкоФор 507, результат тесту становив 0.25‰. Вказану роздруківку водій ОСОБА_1 підписала без зауважень.

Також працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у водія ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та зазначено в ньому результати огляду на стан сп`яніння 0.25‰. В графі з результатами згоден ОСОБА_1 поставила свій підпис без зауважень.

При цьому, водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу незгоди з показниками Газоаналізатора АлкоФор 507 не висловлювала та фактично погодилась із результатами огляду.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що працівником поліції був зупинений транспортний засіб автомобіль марки та моделі Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейським було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим працівником поліції водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки, на що вона погодилась. Результат тесту показав 0.25‰. На запитання чи погоджується водій з результатами ОСОБА_1 відповіла стверджувально, що погоджується.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому, водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

До того ж, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Встановивши ці обставини, міськрайонний суд вважав доведеною вину ОСОБА_1 в порушенні вимог п.п.«а» п.2.9 ПДР та наявність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, шляхом накладення на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в організмі ОСОБА_1 було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки газоаналізатора, яка є допустимою під час застосування технічного засобу та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки результат у 0.25‰ перевищує допустиму для водіїв норму алкоголю в крові навіть з урахуванням допустимої похибки.

При цьому, посилання на висновок щодо результатів медичного огляду від 06 травня 2025 року, який ОСОБА_1 пройшла самостійно вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, то відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, п.7 вказаного вище Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, п.9 Розділу ІІ вищезазначеної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За такого, вказаний висновок не може розцінюватися апеляційним судом як належний доказ проходження ОСОБА_1 медичного огляду, оскільки цей документ не відповідає вимогам закону до проходження такого огляду, оскільки виданий у відсутності поліцейського.

Щодо доводів захисника про не встановлення доказів на підтвердження у ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп`яніння, то вони можуть бути спростовані лише в один спосіб проходженням водієм на вимогу поліцейського відповідного огляду у встановленому законом порядку. При цьому, висловлення підозри щодо знаходження водія у стані сп`яніння з перерахуванням таких ознак положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 відносить виключно до компетенції працівника поліції. Наявність чи відсутність обґрунтованості висловленої поліцейськими підозри спростовуються водієм виключно у встановлений законом спосіб.

Твердження апеляційної скарги про те, що поліцейські не роз`яснили про наслідки складання протоколу та не зазначили про відповідальність за наслідки її згоди з результатами огляду, яка передбачена за це, та її негативні наслідки, є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Із відеозапису вбачається, що після того, як водій пройшла на місці зупинки транспортного засобу огляд та погодилася з його результатами, поліцейський роз`яснив їй наслідки такої згоди, що стосовно неї буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Вказана відеозйомка здійснювалась працівниками поліції на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Також, той факт, що працівник поліції Чебанов В.В. призначений на посаду 05 травня 2025 року, а з посадовою інструкцією, як зазначає захисник, ознайомився лише 08 травня 2025 року, в супереч доводам апеляційної скарги, не свідчить про те, що він не був уповноваженою особою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки його право складати протоколи ґрунтується на законі, а не на посадовій інструкції, яка є внутрішнім організаційно-правовим документом роботодавця.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що міськрайонним судом правильно встановлено, що водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, оскільки керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно зі встановлених норм закону держави Україна.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо незаконності постанови суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що міськрайонний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пп.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, а також, що її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в межах її оскарження, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Міськрайонний суд в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, постановив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що водій ОСОБА_1 дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Могили Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова