ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Ворони Б.А.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Нюні О.І.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу адвоката Нюні О.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року встановлено, що 25.06.2025 року о 13:10 годині на блок-пості Ганнівка у с.Святогорівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі водій ОСОБА_1 - відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Нюня О.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 , а провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновок суду в оскаржуваній постанові не відповідає фактичним обставинам справи, наданні УПП в Тернопільській області ДПП докази не є належними та допустимими доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Висновок, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений належними та допустимими доказами.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять відомості про підстави для законної зупинки транспортного засобу, не встановлено належним чином особу водія, як і підстави для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутні в матеріалах справи і докази, що свідчать про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Зауважує, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як і не пред`явлено сертифікат відповідності на пристрій, не роз`яснено процедуру роботи пристрою, як і не пред`явлено сам пристрій.

Зазначає, що в матеріалах справи та у протоколі відсутні пояснення свідків, хоча відеоматеріали не велися безперервно і на відеозаписах присутні працівники ТЦК та СП.

На відеозаписах відсутній момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як і відсутні докази в матеріалах справи щодо самого факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Наголошує, що ОСОБА_1 не було оголошено його права та обов`язки, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право на правову допомогу та бажання ОСОБА_1 скористатися такою.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні рапорти працівників поліції про дану подію, неналежно складене направлення на огляд водія, зазначивши в ньому інші ознаки сп`яніння, аніж ті, які були ним озвучені водію. В матеріалах справи відсутній Акт огляду водія на стан сп`яніння, відсутня копія посвідчення водія, яке поліцейські вилучили, відсутній документ про відсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом. Відсутня розписка іншого водія, якому було передано під керування транспортний засіб або документи про поміщення транспортного засобу на спецмайданчик ГУНП, відсутні пояснення свідків.

Вказує, що працівники поліції не забезпечили ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я.

Зауважує, що відеозапис не вівся безперервно, а є коригованим та скопійованим, і складається із декількох частин, що свідчить про те, що він міг бути змонтованим та викривляє дійсні обставини справи. Тому вважає такий відеозапис недопустимим доказом.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд мав відбуватись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП.

Позиції сторін в суді :

В судовому ОСОБА_1 та його захисник адвокат Нюня О.І. просили апеляційну скаргу адвоката задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №372408 вбачається, що 25.06.2025 року о 13:10 годині на блок-посту Ганнівка у с.Святогорівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі водій ОСОБА_1 - відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.06.2025 р., складеного на водія ОСОБА_1 , відповідно до якого працівником поліції за результатами проведеного візуального огляду водія ОСОБА_1 виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

Актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного щодо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він відмовився від проходження такого огляду при наявності виявлених ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від підпису відмовився.

Довідкою інспектора САП лейтенанта поліції Шевченко А., з якої вбачається, що станом на 25.06.2025 року ОСОБА_1 посвідчення водія отримував.

Одночасно суд зазначив, що викладені обставини підтверджуються наявним в матеріалах провадження відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого зокрема вбачаєтьсь, що будь-яких порушень прав ОСОБА_1 не було.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про допустимість та належність зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 07.10.202.45 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Обгрунтовуючи оскаржену постанову, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку всій сукупності наданих суду доказів, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, були предметом розгляду судом першої інстанції та їх обґрунтовано спростовано дослідженим відеозаписом. Так, з відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля та саме він згодом двічі здійснює перепаркування автомобіля, а на звернення до нього як до водія, не висловлював жодних заперечень (впродовж відеозапису №1, починаючи з 0:00:01).

Із дослідженого відеозапису з місця події встановлено, що під час спілкування працівників поліції із водієм ОСОБА_1 після виявлення у нього ознак сп?яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту, а також пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я. У свою чергу ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд як на місці, так ї їхати до медичної установи.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причин такої зупинки транспортного засобу, встановлення порушень ПДР, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Тому апеляційні доводи щодо не встановлення законної підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як і відсутність фіксування на відео керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , як підстави для висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає слушними.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за вчинення ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Крім того, доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.

Так, з відеозапису вбачається, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 висловив чітку відмову (відеозапис №2, починаючи з 0:07:19).

Суд обґрунтовано дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не довіряє приладу Драгер працівників поліції, а йому не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, також спростовується вказаним відеозаписом (відеозапис №2, починаючи з 0:06:35).

Суд обґрунтовано, з урахуванням положень ст. 266 КУпАП, дійшов висновку, що долучений ОСОБА_1 акт №952 від 25.06.2025 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу із результатом 0.231 ‰, 0.186 ‰, який було проведено посадовою особою ТВК Добропілля, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки законодавцем чітко визначено перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а ТВК Добропілля таким закладом не є.

Проте, звертаю увагу на те, що за протоколом про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції 25.06.2025 року о 13 год 10 хв. Під час огляду на стан сп`яніння в ТВК в той же день у нього було виявлено наявність алкоголю в крові 0.231 ‰ та 0.186 ‰ в 14 год 45 хв та в 15 год 06 хв відповідно. Що вказує на природнє зниження вмісту алкоголю із спливом часу і одночасно свідчить про більшу частину алкоголю на час виявлення ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції та обґрунтованість їх тверджень про наявність таких ознак та законність вимоги до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Оскільки при проведенні огляду водія ОСОБА_1 на встановлення стану сп`яніння працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, то була відсутня необхідність у залученні свідків. Такі дії працівників поліції відповідають вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений неуповноваженою особою, апеляційний суд не вважаєслушними, оскільки ст. 15 КУпАП встановлено, що за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Відповідно, порядок огляду на встановлення стану сп`яніння відносно війсковослужбовців, які порушили правила безпеки дорожнього руху, регламентується саме ст.266 КУпАП

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та/або у медичному закладі судом встановлено не було та апелянт на таке під час апеляційного розгляду не посилався.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта щодо порушення права ОСОБА_1 на захист через неоголошення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, ОСОБА_1 в суді першої інстанції брав безпосередню участь в судовому засіданні та надав свої пояснення та докази суду. Крім того, судом першої інстанції ОСОБА_1 було під підпис роз`яснено його права та обов`язки (а.с. 12).

Під час апеляційного розгляду інтереси ОСОБА_1 також представляв адвокат Нюня О.І.

Під час складання адміністративного матеріалу працівниками поліції ОСОБА_1 відмовився від підписів у документах.

З урахуванням наведеного, під час апеляційного розгляду не було встановлено порушення права на захист судом по відношенню до ОСОБА_1 як під час складання адміністративного матеріалу працівниками поліції, так і під час судового розгляду.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Нюні О.І., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин