ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2351/25 Справа № 179/959/25 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Салтисюка Ю.В. на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 153 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Салтисюка Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року водій ОСОБА_1 19 червня 2025 року о 19 годин 39 хвилин в с.Деконка, на дорозі за межами села, керуючи транспортним засобом М5EV, н/з НОМЕР_1 , не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив червоним сигналом та гучномовцем, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим порушила вимоги п.2.4 та 8.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що складений протокол у справі про адміністративне правопорушення за своїм змістом містить відомості, які не відповідають дійсності, зокрема часу вчинення правопорушення, а саме 00.00 год., хоча вказана подія мала місце о 19.39 год. Зазначає про те, що працівник поліції невірно здійснив посилання на норми законодавства, а саме зазначив п.8.9 а ПДР України, однак у протоколі вказано, що зупинку поліцейський здійснив червоним сигналом та гучномовцем. Наголошує на тому, що ОСОБА_1 жодним чином не мала наміру ухилятися від виконання вимоги працівника поліції про зупинку.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 122-2 КУпАП визначається невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських; відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено час вчинення правопорушення, є безпідставними, з огляду на таке.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, часом вчинення правопорушення зазначено 19 червня 2025 року 00-00 год., однак з відеозапису з відеореєстратора поліцейського, вбачається, що правопорушення вчинене 19 червня 2025 року о 19-39 год., що також не заперечується стороною захисту.

Крім того, у протоколі зазначена дата складання протоколу 19 червня 2025 року о 20-03 год., тобто після вчинення правопорушення.

Отже, невірно зазначений час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення є механічною помилкою, яка була допущена відповідною службовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 жодним чином не мала наміру ухилятися від виконання вимоги працівника поліції про зупинку судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що 19 червня 2025 року о 19 год. 39 хв. екіпаж поліції переслідував транспортний засіб М5EV, н/з НОМЕР_1 , який рухався з відчиненим багажним відділенням, водій якого на неодноразові вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою гучномовця, не зупинився. Транспортний засіб було зупинено шляхом блокування на проїзній частині.

Всі інші доводи сторони захисту апеляційним судом оцінюються критично, оскільки мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд їх розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

На переконання апеляційного суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх ОСОБА_2 та її захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані вірно за ст. 122-2 КУпАП.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Таким чином, твердження сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Салтисюка Ю.В. залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот