Справа № 195/1381/25
Провадження № 3/195/612/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Вищетарасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, працюючої головним спеціалістом Управління соціального захисту населення, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 448579 від 22.08.2025 року громадянка ОСОБА_1 19 серпня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що малолітня ОСОБА_2 висловлювалася лайкою в бік ОСОБА_3 , 2019 року народження, та завдала їй фізичного болю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

На розгляд адміністративного матеріалу громадянка ОСОБА_1 не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, провину не визнає. Крім того, громадянка ОСОБА_1 просить суд врахувати той, факт, що її малолітня дитина ОСОБА_2 19.08.2025 року о 17:50 годині знаходилася на дитячому майданчику в с-щі Томаківка по вул. Лесі Українки, а не за місцем мешкання, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, за адресою: АДРЕСА_1 , де нібито було скоєно адміністративне правопорушення. Тобто, місце скоєння правопорушення, яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не збігається з фактичним місцем знаходження її дитини на той час.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності громадянки ОСОБА_1 ..

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати наступне: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підтвердження провини громадянки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КупАП, працівниками поліції до суду надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 448579 від 22.08.2025 року;

- довідку інспектора СЮП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Євгена Магди від 19.08.2025 року згідно бази ІП «НПУ» протягом року громадянка ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалася;

- протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.08.2025 року;

- копія паспорту громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- копія паспорту громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- пояснення громадянки ОСОБА_1 від 22.08.2025 року;

- пояснення громадянки ОСОБА_4 ..

Аналізуючи вищевказані письмові докази, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.08.2025 року інспектор СЮП ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Євген Магда отримав заяву від громадянки ОСОБА_4 наступного змісту: «19.08.2025 року приблизно о 17:50 год малолітня ОСОБА_5 висловлювалася в бік моєї дитини нецензурною лайкою та завдала фізичного болю ОСОБА_3 , 2015 р.н.».

Суд критично відноситься до даного доказу, т.я. за змістом заяви громадянки ОСОБА_4 події розгорталися у її присутності. Посилання на те, що інформація відома заявнику зі слів її малолітньої дитини чи іншої особи відсутнє.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за інформацією громадянки ОСОБА_4 подія відбувалася 19.08.2025 року, тобто, заява про вчинення правопорушення була здійснена нею через 3 доби.

Письмові пояснення громадянки ОСОБА_4 містять наступну інформацію: «21.08.2025 року у вечірній час доби мені стало відомо від ОСОБА_6 про те, що 19.08.2025 року, коли моя малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 гуляла в смт.Томаківка в центрі на дитячому майданчику до неї підійшла ОСОБА_5 та почала висловлюватися в бік моєї доньки лайкою та завдала фізичного болю. 21.08.2025 я в телефонному режимі спілкувалася із мамою Дар?ї, ОСОБА_7 запропонувала вирішити питання без звернення до поліції, але я повідомила, що з цим не згодна».

Суд критично відноситься до даного доказу, т.я. письмові пояснення наступний запис: «З моїх слів записано вірно, мною прочитано». Однак, інформація саме ким було складено письмові пояснення та дата складання письмових пояснень - відсутні.

Відповідно до письмових пояснень громадянки ОСОБА_1 19.08.2025 року на дитячому майданчику близько напів п`яту годину між її донькою та ОСОБА_8 стався словесний конфлікт, де остання провокувала її дитину (зі слів її доньки). Також на місці була ОСОБА_9 , яка знімала все на відео. ОСОБА_8 обзивала батьків та проявляла свою неповагу до оточуючих.

Таким чином, суд приходить обгрунтованого висновку про те, що 19.08.2025 року о 17:50 за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 не могла ухилитися від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання своєї доньки ОСОБА_10 , оскільки в цей час її дитини ОСОБА_2 не знаходилася за місцем свого мешкання, внаслідок чого громадянка ОСОБА_1 не мала можливості здійснювати вплив на свою дитину, контролювати її поведінку чи займатися вихованням своєї малолітньої дитини.

Крім того, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення громадянки ОСОБА_6 , зі слів якої громадянці ОСОБА_4 стало відомо про подію.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

При винесенні постанови в справі суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи, тобто особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Аналіз наведених вище норм права, обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність в діях громадянки ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та про доведеність її винуватості у вчиненні цього правопорушення.

Будь-які належні, допустимі і беззаперечні докази на спростування вищевказаного в матеріалах справи відсутні.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).

При винесенні постанови в справі суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Вищенаведене у своїй сукупності, дає підстави стверджувати про те, що вина громадянки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останньої.

Таким чином, суд констатує, що у даній справі судом не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що громадянка ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях громадянки ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1,7, 9, 178, 184, 221, 247, 268, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л. В. Колодіна