Справа № 346/4477/25
Провадження № 3/346/1616/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, особи з інвалідністю ІІІ групи, за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ :

22.08.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, в якому вказано, що він того дня близько 12:15 год. в с.Верхній Вербіж, по вул. Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області, біля магазину Генделик , не виконував законну вимогу поліцейських щодо предявлення військово-облікових документів, а також документу, що посвідчує особу, що передбачено ч.2 ст. 32 Закону України Про Національну поліцію , чим вчинив злісну непокору законній вимозі і поліцейського під час виконання службових обов`язків.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні вище вказаного правопорушення заперечив та пояснив, що всі мав документи, включно з Резерв+, але вони були проігноровані працівниками поліції. До нього застосовували фізичну силу; він намагався зафіксувати це на технічний пристрій (мобільний телефон), проте, йому перешкоджали, а згодом доставили до ТЦК, де зрозуміли, що помилились, і відпустили його, хоча підстав для його затримання не було. Також вказав, що об`єктивна сторона ст. 185 КУпАП в його діях відсутня, не зрозуміло в чому полягало не виконання законної вимоги працівника поліції; протокол затримання і протокол про адміністративне правопорушення склали у його відсутності.

Його представник, адвокат Паламарчук О.А. вину ОСОБА_1 заперечила з підстав, вказаних у письмовому клопотанні, згідно з яким просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що згідно з рапортом працівника поліції, підставою для зупинки ОСОБА_1 стало надходження 11.07.2025 року в Коломийський РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріалів з ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо необхідності доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас, відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників станом на 19.08.2025 року відомостей про необхідність доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в Реєстрі не міститься, оскільки останньому надано відстрочку до 04.11.2025 року. Тому вимога працівника поліції ОСОБА_1 слідувати в автомобіль є незаконною. Крім протоколу про адміністративне правопорушення, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не надав працівнику поліції свої документи, матеріали справи не містять. Одночасно, до матеріалів справи долучено відеозапис з мобільного телефону, на якому ОСОБА_1 вказує працівнику поліції на те, що він надав їм електронний військово-обліковий документ з додатку Резерв+. Більше того, в присутності ОСОБА_1 процесуальні документи не складались та йому вони не оголошувались. Також, в протоколі не конкретизовано, які саме дії ОСОБА_1 свідчили про зухвалу форму відмови, явну зневагу до поліцейського, який вимагав від ОСОБА_1 вчинення певних дій.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 185 КУпАП вбачається, що відповідальність настає у випадку злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Судом встановлено, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, пояснень свідків, які були очевидцями події, відеоматеріалів моменту вчинення правопорушення, тощо. Натомість ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копії військово-облікового документу додатку Резерв+ , розширені дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, (дата уточнення даних 19.08.2025 року, з наявністю відстрочки від мобілізації) та відеозаписи, на яких зафіксовано, що він неодноразово повторював працівнику поліції, що пред`явив йому документи в додатку Резерв+ . Наявність протоколу, без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість. Приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 та його захисника, наданих під час розгляду справи про те, що останній жодних протиправних дій щодо працівників поліції не вчиняв, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не доведена.

Тому приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і на цій підставі провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Яремин М. П.