ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/31737/24

Провадження № 33/820/115/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретаря судового засідання Степанюка А.М, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Григи Р.М., представника потерпілого адвоката Кулабіної М.Ю., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2024 року о 21 годині 35 хвилин водій ОСОБА_1 , в м. Хмельницькому по вул. Проскурівська, 84, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальні збитки.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд формально розглянув справу, не з`ясував всіх фактичних обставин по справі, не дав оцінки доказам.

Заслухавши пояснення особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Григи Р.М., які підтримали апеляційні вимоги і просили їх задовольнити, представника потерпілого адвоката Кулабіну М.Ю. та потерпілого ОСОБА_2 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, за таких підстав.

Дослідивши матеріали судової справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, план-схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відеозапис з місця ДТП, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що 17.11.2024 року, рухаючись на автомобілі Toyota Land Cruiser р.н. НОМЕР_3 в м. Хмельницькому по вул. Проскурівській в напрямку до залізничного вокзалу попри суцільну осьову лінію, мав на меті здійснити маневр розвороту в районі стадіону «Поділля», наближаючись до місця закінчення суцільної осьової лінії ввімкнув лівий покажчик повороту, та з метою виконати розворот за один маневр змістив свій автомобіль дещо праворуч, в цей момент правий боковий інтервал від автомобіля до осьової лінії складав близько 1 метра. Одночасно він подивився в дзеркало і побачив, що на зустрічній смузі руху відсутні транспортні засоби, а автомобіль Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 рухається позаду в його смузі без будь-яких попереджувальних сигналів; про намір зміни свого напрямку руху чи виконання маневру обгону його автомобіля, після чого він (Поляруш) почав виконувати маневр повороту ліворуч, і коли передня частина його автомобіля була на зустрічному напрямку, то він відчув удар в передню частину свого автомобіля, після чого побачив як автомобіль Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 вискочив на тротуар і там зупинився.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 17 листопада рухався на автомобілі Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 в напрямку залізничного вокзалу, попереду рухався автомобіль Toyota Land Cruiser р.н. НОМЕР_3 , наблизившись до нього він почав виконувати маневр обгону, але останній різко почав виконувати маневр повороту ліворуч внаслідок чого допустив зіткнення своєю передньою лівою частиною із правою боковою частиною (в районі передньої правої стійки) його автомобіля, внаслідок чого він виїхав на тротуар.

В первинних поясненнях від 17.11.2024 року ОСОБА_2 вказував: «... попереду рухався автомобіль Toyota, здійснив незрозумілий маневр у правий бік, одразу вирішив скоїти розворот, здійснивши різкий поворот у ліву. Цим самим зачепив праву сторону мого авто. Від даного удару я виїхав на тротуар ...», тобто ОСОБА_2 до моменту зіткнення рухався прямолінійно в межах свого напрямку і про будь-який манер обгону взагалі не йшлося. Хоча ця інформація спростовується план- схемою місця пригоди, де зазначено місце зіткнення транспортних засобів на зустрічному напрямку, та відеозаписом моменту настання ДТП;

В судовому засіданні ОСОБА_2 вже вказав, що він виконував маневр обгону, і перебуваючи в стадії виконання маневру (на смузі зустрічного руху) побачив, як автомобіль Toyota Land Cruiser р.н. НОМЕР_3 змінив свій напрямок руху ліворуч та допустив зіткнення з його автомобілем. Що також спростовується поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом моменту настання ДТП, на якому видно, що в момент зміни напрямку руху ліворуч автомобілем Toyota Land Cruiser р.н. НОМЕР_3 автомобіль Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 ще перебуває позаду в смузі руху, і тільки тоді коли автомобіль Toyota Land Cruiser р.н. НОМЕР_3 вже рухається ліворуч то автомобіль Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 теж починає зміщатися ліворуч на зустрічний напрямок без будь-яких попереджувальних сигналів.

Згідно відеозапису, на якому зафіксовано момент настання ДТП, можна бачити, що водій автомобіля Toyota Land Cruiser ОСОБА_1 на момент зміни напрямку руху ліворуч, на тій смузі руху, яку він мав намір пересікти, були відсутні інші учасники руху, як у зустрічному напрямку, так і в попутному, у тому числі і автомобіль Skoda Octavia знаходився позаду у смузі руху автомобіля Toyota Land Cruiser, що свідчить про те, що за умов збереження стабільності дорожньої обстановки з боку водія автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_2 , зміна руху водієм ОСОБА_1 , з технічної точки зору, відповідала критерію безпеки.

Згідно вимог Правил дорожнього руху України (далі Правил) п.10.1 має наступний зміст:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Виходячи зі змісту п.10.1 Правил, в них наявний перелік певних термінів, які мають наступний зміст:

Перестроювання - це зміна в процесі руху положення транспортного засобу в межах поперечного профілю проїзної частини, пов`язане зі зміною смуги руху. Поперечне зміщення транспортного засобу в межах займаної смуги не є перестроюванням.

Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти повороти транспортного засобу на перехрестях, поза ними і коли транспортний засіб з`їжджає на прилеглу територію або розвертається, а також будь-який інший маневр, пов`язаний хоча б із незначною зміною напрямку руху.

п. 10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Слід зазначити, що виконання вимог п. 9.2б), 9.4, 10.4 Правил дорожнього руху забезпечували безпеку на стадії підготовки до безпосереднього виконання маневру. Основною умовою забезпечення безпеки руху з боку водія ОСОБА_1 , в умовах даної події, було виконання нормативних вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.

У Правилах дорожнього руху не зазначено, на якій відстані від попутного транспорту, що рухається позаду, можна повертати, змінювати напрямок руху. Все залежить від конкретної ситуації, дорожніх умов, динамічності автомобілів, суб`єктивних якостей водія тощо. В умовах даної події, головною залишається вимога поступитися дорогою транспортному засобу, що рухається в зустрічному напрямку.

В п. 13.1. вказано, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

«безпечна дистанція» - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

У контексті визначення безпечної дистанції водій ОСОБА_2 при русі за автомобілем Toyota Land Cruiser повинен був виходити з можливості його зниження швидкості або раптового гальмування. Зниження швидкості руху автомобіля Toyota Land Cruiser та його незначне відхилення праворуч в межах обраної смуги руху, у контексті визначення «безпечна дистанція», не створювало необхідних умов для виникнення події.

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/123-25/6773-ІТ від 03.07.2025 вбачається наступне.

1. У дорожній обстановці, що досліджувалась, дії водія автомобіля Toyota Land Cruiser (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 , регламентувалися нормативними вимогами п. 9.26), 9.4, 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху.

2. У дорожній обстановці, що досліджувалась, дії водія автомобіля Skoda Octavia (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 , регламентувалися нормативними вимогами п. 13.1 Правил дорожнього руху.

3. Оскільки настання даної дорожньо-транспортної пригоди односторонніми діями водія автомобіля Toyota Land Cruiser (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 не визначалося, тому встановлення наявності (відсутності) у водія ОСОБА_1 технічної можливості уникнути даної події, у такій ситуації, позбавлено технічного сенсу (технічний аспект викладено в дослідницькій частині).

4. У дорожній обстановці, що досліджувалась, можливість запобігання даній дорожньо-транспортній пригоді для водія автомобіля Skoda Octavia (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 , з технічної точки зору, визначалася односторонньою вольовою активністю щодо належного виконання водієм ОСОБА_2 нормативних вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху.

5. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, в діях водія автомобіля Skoda Octavia (номерний знак НОМЕР_4 ) вбачаються невідповідності вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху, при цьому вказані невідповідності, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки у дорожній обстановці, що розглядалася, настання даної дорожньо-транспортної пригоди односторонніми діями водія автомобіля Toyota 1.and Cruiser (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 не визначалося, тому в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які могли б перебувати у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається.

6. Аналізом пояснень водіїв автомобіля Toyota Land Cruiser (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 та автомобіля Skoda Octavia (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 враховуючи механічні пошкодження, що отримали вказані ТЗ в результаті контактної взаємодії в контексті вказаних водіями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 місць зіткнення, технічної неспроможності даних не встановлено.

В експертній практиці встановлення спроможності пояснень водіїв автомобілей Toyota Land Cruiser та Skoda Octavia проводиться стосовно механізму і обставин розвитку дорожньо-транспортної пригоди, тому встановлення спроможності (неспроможності) пояснень водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на предмет відповідності складання протоколу про адміністративне правопорушення № 176166, з технічної точки зору, втрачає сенс.

7. Виходячи з локалізації та характеру механічних пошкоджень, які отримали транспортні засоби - учасники події, автомобіль Toyota Land Cruiser (номерний знак НОМЕР_3 ) контактував своєю передньою лівою кутовою частиною з бічною правою частиною автомобіля Skoda Octavia (номерний знак НОМЕР_4 ).

8. Враховуючи пояснення водія ОСОБА_1 , утворення механічних пошкоджень на транспортних засобах- учасників події, відбулось в процесі зміни напрямку руху автомобілем Toyota Land Cruiser (номерний знак НОМЕР_3 ) в районі місця зіткнення, що позначено на схемі до дорожньо-транспортної пригоди від 17.11.2024 під позначкою 5.

Суд вважає такі висновки експертизи обґрунтованими, зробленими на відомостях, які експерту стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані судом для проведення дослідження. Такі висновки логічно витікали із тих досліджень, які він фактично провів. Експерт не виходив за межі своєї компетенції.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 176166 від 18.11.2024, у якому зафіксовано обставини адміністративного правопорушення, зокрема вказано про керування ним транспортним засобом, порушення ПДР України, яке призвело до ДТП, а саме зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, що призвело до пошкодження автомобілів.

Необхідно зазначити, що сам лише протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення. Обставини викладені у протоколі, мають бути підтверджені й іншими доказами, які також мають узгоджуватися між собою.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, приходжу до висновку про те, що суб`єктом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, на порушення вимог КУпАП та Інструкції №1395 від 07.11.2015, під час складення протоколу щодо ОСОБА_1 , не було з`ясовано усіх обставин події, які мають значення для правильного вирішення справи та передчасно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, в зв`язку з чим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи, необхідно тлумачити на користь останнього.

Оцінюючи в ході судового розгляду надані докази, доходжу висновку, що водій автомобіля Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на момент зміни напрямку руху ліворуч, на тій смузі руху, яку він мав намір пересікти, були відсутні інші учасники руху як у зустрічному напрямку так і в попутному, у тому числі і автомобіль Skoda Octavia (знаходився позаду у смузі руху автомобіля Toyota Land Cruiser, що свідчить про те, що за умов збереження стабільності дорожньої обстановки з боку водія автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_2 , зміна руху водієм ОСОБА_1 , з технічної точки зору, відповідала критерію безпеки, що підтверджується відеозаписом, на якому зафіксована дорожньо-транспортна пригода. Тобто водій ОСОБА_1 при виконанні маневру зміни напрямку руху дотримався вимог Правил, і відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Вікторія СМІРНОВА