КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/3424/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

при секретарі: Мудрак Р. Р.

за участі: ОСОБА_1 та його захисника Шимка А. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шимка Андрія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Дніпровського районного суду м. Києва

у складі судді Бірси О. В.

від 22 травня 2025 року

у справі № 755/4346/25 Дніпровського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

На дану постанову 28 травня 2025 року захисник Шимко А. О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного порушення.

Вказував, що із запису нагрудної камери співробітників поліції факт руху транспортного засобу не зафіксовано, запис починається вже з моменту підходу працівника поліції до авто. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що було підтверджено і показами в суді свідка ОСОБА_2 , яка перебувала на місці події. На відео зафіксовано, що працівниками поліції застосовано фізичну силу до ОСОБА_1 , без законних підстав відкривали двері його автомобіля, примусово вилучали посвідчення водія.

У протоколі про адміністративне правопорушення та на запису із нагрудної камери співробітників поліції зазначений різний час. Співробітники поліції, посилаючись лише на ніби-то виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 незаконно склали протокол. Останній не відмовлявся від огляду у лікаря нарколога, хоча законних підстав для направлення на такий огляд не було. Зазначав, що відео з нагрудних камери співробітників поліції не є безперервним, що є порушенням п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВСУ 18.12.2018 р. № 1026.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Шимко А. О. підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі Правила) визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ст. 266 КУпАП).

Відповідно до п. п. 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ключовим елементом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду. Цей факт є самодостатнім для притягнення до відповідальності, а мотиви чи передумови, які призвели до цієї відмови, не мають юридичного значення. Це обумовлено формальним складом правопорушення, метою забезпечення безпеки дорожнього руху та відсутністю відповідних винятків у законодавстві.

Так, судом на підставі протоколу серії ЕПР1 № 2241040 встановлено, що ОСОБА_1 7.02.2025 о 15-40 год. керував транспортним засобом «Фольксваген», н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Героїв Нарбута, 2, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи наявні незаперечні докази: належно складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 2241040, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо роз`яснення їй прав; відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР; направленням на огляд від 07.02.2025 дані котрого кореспондуються з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення у т.ч. щодо ідентифікованих ознак стану сп`яніння у водія.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції. Посилання на показання свідка ОСОБА_3 не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки вони спростовуються об`єктивним доказом записом з нагрудної камери поліцейського. Твердження про невідповідність часу або причину зупинки автомобіля також не мають жодного значення, адже вони не впливають на сам факт вчинення правопорушення, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Для складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП достатньо лише зафіксованої відмови від виконання законної вимоги уповноваженої особи.

Суд також звертає увагу на твердження захисника про можливу провокацію з боку поліцейських. Доводи про застосування сили, щоб витягти ОСОБА_1 із авто, не мають жодного юридичного значення для кваліфікації правопорушення за статтею 130 КУпАП. Навіть якщо припустити, що поведінка поліції була надмірною, це є окремим інцидентом, який може бути предметом іншого розслідування, але він не анулює факту вчинення правопорушення. Правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є формальним, а його склад вважається завершеним у момент відмови водія від проходження огляду. Обставини, що передували цій відмові, не спростовують самого факту відмови, який є ключовим у цій справі.

Твердження апеляційної скарги про те, що поліцейськими не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу та не доведено належними доказами факту порушення ПДР, є безпідставними й не мають жодного відношення до суті справи. У матеріалах справи наявна постанова про накладення штрафу за ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка чітко засвідчує, що причина зупинки була законною та обґрунтованою рух ОСОБА_1 по смузі громадського транспорту. Відтак, усі подальші дії поліцейських були правомірними.

Суд звертає увагу, що навіть без урахування постанови, причина зупинки автомобіля не має жодного впливу на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є не порушення правил дорожнього руху (наприклад, рух смугою для громадського транспорту), а саме відмова водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд наголошує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241040 від 07.02.2025 відсутні пояснення ОСОБА_1 , що свідчить про його свідому відмову від реалізації свого права на фіксацію власної позиції безпосередньо під час складання документа. Законодавство надає особі, щодо якої складається протокол, ключове право відобразити в ньому свої зауваження та доводи, що є фундаментальною можливістю для забезпечення об`єктивного розгляду справи. У даній ситуації ОСОБА_1 міг би використати це право, щоб заперечити факт керування транспортним засобом, пояснити причини відмови від огляду на місці, посилаючись, наприклад, на недовіру до дій поліцейських чи наполягання на огляді виключно в медичному закладі, або ж висловити будь-які інші зауваження щодо обставин події. Знехтування цим правом призвело до того, що його позиція не була належним чином зафіксована у первинному процесуальному документі, і це створює враження непослідовності у його доводах, викладених в апеляційній скарзі, оскільки первинна можливість спростувати обставини або вказати на порушення була ним проігнорована.

З точки зору принципу «поза розумним сумнівом» (in dubio pro reo), така поведінка ОСОБА_1 на момент складання протоколу має суттєве значення, адже відсутність пояснень або заперечень безпосередньо в момент фіксації правопорушення не створює автоматично такого розумного сумніву щодо достовірності складеного протоколу чи інших доказів. Коли особі надається можливість висловити свою позицію, і вона цією можливістю не користується, це позбавляє її доводи, висловлені пізніше, належного первинного підкріплення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність. Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шимка Андрія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова