Справа № 354/4/25
Провадження № 33/4808/658/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 17 грудня 2024 року приблизно о 16 год. 58 хв. в с. Поляниця по вул. Урочище Вишні, 639, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MITSUBISHI, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Скасувати накладене адміністративне стягнення та позбавлення права керування.

Зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується, оскільки воно поставлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що правопорушення мало місце 17 грудня 2024 року, а постанова винесена 21 серпня 2025 року, тобто сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а саме три місяці, а тому провадження підлягає закриттю.

Наголошує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив його заперечення щодо незаконності дій працівників поліції та факту керування транспортним засобом.

Крім того вказує, що суд відкинувши його пояснення порушив його право на захист.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП. Він підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

При прийнятті рішення суддя бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази, досліджує їх в своїй сукупності та надає оцінку відповідно до законодавства, а тому твердження апелянта про те, що суд відкинувши його пояснення порушив його право на захист не є слушним.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року серії ЕПР1 № 198808 (а.с. 1) 17 грудня 2024 року приблизно о 16 год. 58 хв. в с. Поляниця по вул. Урочище Вишні, 639, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MITSUBISHI, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором В1Р1Б1 УПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Перепічкою В.Ю., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився.

Підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, відповідних Інструкцій, не здобуто.

Виклад обставин в протоколі цілком відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

В протоколі зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, а саме, що він відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Надвірнянської ЦРЛ (а.с. 3) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, але не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.

На відеозаписах, які містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 6), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: камерами відео спостереження зафіксовано рух транспортного засобу марки MITSUBISHI, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Також нагрудною камерою зафіксовано розмову працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , після зупинки транспортного засобу, під час якої працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що має відомості що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 . Далі працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з цим запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у найближчому медичному закладі, але ОСОБА_1 від такої пропозиції відмовився. Після відмови працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки такої відмови та повторно запропонував йому пройти огляд, але ОСОБА_1 повторно відмовився від огляду. Далі працівник поліції повідомив про складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Також зафіксовано складання процесуальних документів, оголошення змісту складених документів ОСОБА_1 , який відмовився підписувати складені документи.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив його заперечення щодо незаконності дій працівників поліції та факту керування транспортним засобом не є слушним, оскільки спростовується наявними відеозаписами з камер відео спостереження (clip-2. Clip-3), з яких вбачається, що транспортним засобом MITSUBISHI, д.н.з. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції не висловлював заперечень про те, що він керував транспортним засобом.

Також слід зазначити, що причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме факт відмови від огляду на стан сп`яніння і саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозапис, підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, на пропозицію поліцейського відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що підтверджується змістом відеозаписів, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що в даному випадку поліцейськими дотримано приписи Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Поліцейські, з огляду на виявлення передбачених п. 4 Розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 мали підстави пропонувати йому пройти огляд в лікарні відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Інструкції.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якого працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що провадження підлягає закриттю у зв`язку з тим, що сплив строк притягнення його до адміністративної відповідальності передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а саме три місяці не є слушним, оскільки статтею 38 КУпАП визначено строки накладення адміністративного стягнення за різні категорії адміністративних правопорушень, так ч. 2 регламентовано строк притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які не зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП закріплений у ч. 6 ст. 38 КУпАП і є одним роком з дня вчинення правопорушення.

Так правопорушення мало місце 17 грудня 2024 року, а постанова винесена 21 серпня 2025 року, тобто у даному випадку не порушено строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Обставин, які б підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло