БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1124/25
Провадження № 3/730/493/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника - адвоката Кухти В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 01 серпня 2025 року о 23:23:00 год у м. Борзна по вул. Пантелеймона Куліша, 78, керував автомобілем «VOLKSWAGEN Т5», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маяків синього й червоного кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п.2.4, 8.9б Правил дорожнього руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 01 серпня 2025 року о 23-39 год у м. Борзна по вул. Героїв Майдану, 4, будучи водієм зупиненого транспортного засобу, на вимогу поліцейського не виходив із транспортного засобу, своїми діями чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалась у порушенні вимог абз.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 01 серпня 2025 року о 23:39:00 год у м. Борзна по вул. Героїв Майдану, 4, керував автомобілем «VOLKSWAGEN Т5», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння; зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд проводився із застосуванням приладу «Алкофор 505» під запис на бодікамеру, результат позитивний - 1,462‰, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні зазначених правопорушень не визнав у повному обсязі й пояснив, що під час керування автомобілем не чув і не бачив поданих працівниками поліції світло-звукових сигналів про зупинку, оскільки в салоні грала музика, а вікна буса затоновані. Виконував усі вимоги поліцейських і їх службовій діяльності жодним чином не перешкоджав. Спиртного не вживав, а з показниками алкотестера поліцейських не згоден через їх розбіжність; хотів освідуватись у місцевій лікарні, але йому не дали такої можливості, тоді як їхати до м. Ніжина не побажав через погане самопочуття.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію свого клієнта й просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом вимог ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

За приписами ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стандарт доведеності вини поза розумним сумнівом).

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення згідно вимог КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР).

У ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями п.1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу (зокрема п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення).

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

1.Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Згідно з п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.8.9б вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським, зокрема, за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №409665 від 02.08.2025р., від підписання якого та дачі письмових пояснень притягуваний відмовився, проте будь яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять;

- відеозаписом з технічного засобу, де зафіксовано процедуру тривалого переслідування (близько 20хв) працівниками патрульної поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який не зупинявся на неодноразово подані правоохоронцями світло-звукові сигнали, а після блокування його транспортного засобу та затримання повідомив правоохоронцям, що втікав, бо злякався, маючи раніше непорозуміння з поліцейськими;

- рапортом інспектора СРПП Вп №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Сови С.О. від 02.08.2025р.;

- поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків-поліцейських ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно ними була отримана інформація, що водій мікроавтобуса ОСОБА_1 може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим при початку руху вказаного транспортного засобу від кафе «Вікторія» проблисковими маячками синього й червоного кольору був поданий сигнал про зупинку. Однак водій автомобіля на це не відреагував, а навпаки прискорив рух і почав втікати; надалі на неодноразово подані світло-звукові сигнали також не зупинявся. Після погоні, яка тривала близько 30хв, шляхом блокування вдалося зупинити транспортний засіб, водієм якого виявився ОСОБА_1 і в якого малися ознаки алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 02.08.2025р., згідно яких його ввечері 01.08.2025р. ОСОБА_1 на автомобілі підвозив додому, при цьому на сигнали поліцейських не зупинявся і втікав;

- протоколом про затримання АЗ №035875, згідно якого ОСОБА_1 для складання протоколів про адміністративні правопорушення був затриманий 01.08.2025р. о 23-39 год. та звільнений 02.08.2025р. о 02-32 год.;

- довідкою ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 на право керування транспортними засобами категорії «В».

З огляду на приписи ст.251 КУпАП зазначені протокол про адміністративне правопорушення (який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій) та відеозапис з технічного засобу є належними й допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 у судовому засіданні на те, що він не чув і не бачив поданих працівниками поліції світло-звукових сигналів про зупинку, оскільки в салоні грала музика, а вікна буса затоновані, є безпідставними, так як у темний час доби світлові сигнали досить добре видно; поведінка ОСОБА_1 , який на великій швидкості із прискореннями та гальмуванням хаотично рухається на автомобілі вулицями нічного міста, вказує саме на його намір утекти від переслідування правоохоронців, про що свідчать і матеріали відеофіксації події; пояснення пасажира ОСОБА_1 свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не зупинявся на подані працівниками поліції сигнали, узгоджуються з поясненнями патрульних поліцейських ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відтак, невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості суд розцінює як намір притягуваного уникнути від встановленої законом відповідальності за вчинене діяння.

Одночасно, суд зазначає, що вимога п.1.3 Правил дорожнього руху зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортними засобами, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання їх є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на стандарт «доведеності вини поза розумним сумнівом» та положення ст.252 КУпАП у діях ОСОБА_1 було встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, і він підлягає адміністративній відповідальності.

2.Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з приписами ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ч.1-3 ст.266 КУпАП,Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015р. за №1413/27858, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.02.2008р., при наявності до того підстав огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У складеному поліцейським протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №409665 від 02.08.2025р. ОСОБА_1 вміняється у вину порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд проводився із застосуванням приладу «Алкофор 505», результат позитивний - 1,462‰, на підтвердження чого додано відеозапис з бодікамери, рапорт поліцейського Сови С.О., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, паперові чеки з результатами тестування, направлення на огляд до закладу охорони здоров`я Ніжинської ЦМЛ, письмове пояснення ОСОБА_4 .

Даний адмінпротокол ОСОБА_1 відмовився підписувати.

Водночас на доданому до протоколу відеозаписі з технічного засобу, зафіксовано тривале переслідування працівниками патрульної поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , у якого при зупинці та затриманні виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). На вимогу поліцейських ОСОБА_1 погоджується пройти освідування в медичному закладі, куди водія було доставлено, але огляд провести не вдалося через відсутність лікаря відповідної кваліфікації (перебуває у відпустці). Поліцейський приймає рішення везти ОСОБА_1 на освідування до іншого найближчого медичного закладу Ніжинської ЦМЛ, на що по дорозі ОСОБА_1 висловлює свої заперечення і погоджується пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера. Проведене в приміщенні органу поліції тестування газоаналізатором «Алкофор 505» дало позитивний результат - 1,396‰, а через 20 хвилин - 1,462‰, з якими ОСОБА_1 не погодився, проте їхати до Ніжинської ЦМЛ не побажав, у тому числі й у присутності адвоката.

Зазначений позитивний результат освідування ОСОБА_1 відображений і в паперових чеках та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, де також вказано про незгоду водія з тестом на алкоголь.

Допитаний у судовому засіданні свідок-поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що в основу протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ним було покладено порушення водієм п.2.9а ПДР, оскільки їх газоаналізатор «Алкофор 505» показав позитивний тест освідування на стан алкогольного сп`яніння, а незгоду ОСОБА_1 з результатами тестування і його небажання їхати до Ніжинської міської лікарні він розцінив як відмову водія від освідування.

Водночас, даючи оцінку вищезазначеним доказам у їх сукупності, суд не погоджується з правовою кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, системний аналіз положень ст.266 КУпАП, Інструкції, Порядку дає підстави для висновку, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі повинен бути забезпечений працівником поліції при наступних умовах: 1/ незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів; 2/ незгода водія з результатами такого огляду. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Дані норми є імперативними.

При цьому суд зауважує, що диспозиція ст.130 КУпАП містить три самостійні кваліфікуючі ознаки:

1/ керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, - випливає з порушення п.2.9а ПДР;

2/ передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, - випливає з порушення п.2.9г ПДР;

3/ відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - випливає з порушення п.2.5 ПДР.

Однак, зміст відеозапису, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення до закладу охорони здоров`я та пояснення самого поліцейського ОСОБА_2 в сукупності з відмовою ОСОБА_1 від підписання адмінпротоколу свідчать про фактичну незгоду водія з результатами проведеного поліцейським на місці освідування, що потребувало доставлення водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду, чого правоохоронцями не було забезпечено через відмову ОСОБА_1 , хоча той перебував у офіційному статусі затриманої особи.

За таких обставин проведений стосовно ОСОБА_1 на місці працівниками поліції огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із використанням газоаналізатора «Алкофор 505» не є дійсним, бо його результати заперечувалися водієм, і поліцейський не мав правих підстав складати протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.9а ПДР (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), а повинен кваліфікувати дії ОСОБА_1 за п.2.5 ПДР як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Натомість, як вищезазначалось, протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, а згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто, в даному випадку на поліцейських. Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

Зокрема, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наведений висновок узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р.; «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р.).

Водночас неправильна кваліфікація протиправних дій ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення (поліцейським), не може бути поставлена в провину притягуваному, оскільки це становитиме порушення його права на захист.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, виходячи з принципів верховенства права та презумпції невинуватості, визначених ст.8, 62 Конституції України, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» водій ОСОБА_1 01 серпня 2025 року керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, цим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

3.Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП.

У складеному поліцейським протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №265852 від 02.08.2025р. ОСОБА_1 уміняється у вину, що він 01 серпня 2025 року о 23-39 год у м. Борзна по вул. Героїв Майдану, 4, будучи водієм зупиненого транспортного засобу, на вимогу поліцейського не виходив із транспортного засобу, своїми діями чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалась порушення вимог абз.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність по ст.185 КУпАП.

Приписами ст.185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таке правопорушення проявляється у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Повноваження поліції встановлено Законом України «Про Національну поліцію», згідно ст.23 якого поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень, припиняє виявлені адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.1 ст.30 даного Закону поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Згідно з ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Як вбачається з доданого до протоколу відеозапису з технічного засобу, на ньому зафіксовано тривале переслідування працівниками патрульної поліції та зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки поліцейський вимагає у водія ОСОБА_1 заглушити двигун, відчинити двері й вийти з транспортного засобу, при цьому не повідомляючи причин для цього. ОСОБА_1 погоджується, розблоковує двері, випускає пасажира, робить якісь маніпуляції, що триває близько 15с, після чого поліцейський силоміць витягує з автомобіля водія та на нього вдягають кайданки і вже потім правоохоронці повідомляють причину затримання (не зупинявся на їх сигнали).

Наведене свідчить, що водій ОСОБА_1 не ухилявся і не відмовлявся, в тому числі у зухвалій формі, від вимоги працівника поліції, пред`явленої тим при виконанні службових обов`язків, вийти з транспортного засобу. При цьому, між пред`явленою поліцейським вимогою і застосуванням до водія фізичної сили пройшов досить короткий проміжок часу, протягом якого ОСОБА_1 не вчиняв дій, спрямованих на невиконання вказаної вимоги правоохоронця, а навпаки погоджувався самостійно залишити автомобіль.

Одночасно суд зауважує, що дії ОСОБА_1 , що вирились у невиконанні вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу були окремо кваліфіковані за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

У зв`язку з цим, пояснення свідка-поліцейського ОСОБА_3 щодо вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законним вимогам поліцейського, що виразилось у тривалій незупинці автомобіля, невідчиненні ним дверей, намаганні закрити склопідіймач, чинення опору шляхом збиття бодікамери суд відхиляє, оскільки вони не узгоджуються з дослідженим відеозаписом з місця події та фабулою протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, з матеріалів відеозапису вбачається розбіжність у позиції патрульних поліцейських щодо наявності в діях ОСОБА_1 злісної непокори (один каже, що не буде ст.185 КУпАП, а інший говорить буде).

Відтак, у вищевказаних діях ОСОБА_1 відсутня злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, ознаки якої зазначено поліцейським в адмінпротоколі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що в даній ситуації матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведені обставини, суд констатує, що провадження по цій об`єднаній справі стосовно ОСОБА_1 у частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а за ч.1 ст.122-2 КУпАП він підлягає адміністративній відповідальності.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд з огляду на приписи ст.33 КУпАП враховує обставини, характер та тривалість вчиненого правопорушення, яке довго та вперто водієм не припинялось, а було зупинено лише шляхом блокування поліцейськими транспортного засобу правопорушника, ступінь вини порушника, його особу та майновий стан, ставлення до вчиненого (вину не визнав у повному обсязі, критично свої дії не оцінив).

Тому, з урахуванням вищевказаних обставин справи, з метою виховного впливу та запобігання скоєння аналогічних правопорушень у подальшому, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в його максимальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Саме таке стягнення відповідатиме його меті та загальним засадам призначення (ст.23, 33 КУпАП).

Одночасно суд констатує, що ст.30 КУпАП не перешкоджає застосування судами адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами навіть щодо осіб, які вже були позбавлені такого права або не мають посвідчення водія, оскільки в законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом, яке набагато ширше від визначення поняття посвідчення водія.

Вищенаведений висновок суду грунтується на правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04 вересня 2023 року в справі №702/301/20 за схожих правовідносин, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч.2 ст.317-1 КУпАП).

Відповідно до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути 605,60 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 9, 23, 30, 33, 36, 40-1, 122-2, 130, 185, 245, 247, 251, 252, 268, 276, 280, 283, 284, 317-1 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ст.185 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець