Справа № 289/1334/25
Номер провадження 3/289/627/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення від 21.07.2025 року, серії ЕПР1 №397857, серії ЕПР1 №397848:

21 липня 2025 року, о 02 год. 14 хв., ОСОБА_1 , в м. Радомишль по вул. Малинський, керуючи транспортним засобом Vlkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку т/з, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.4, 8.9 б ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

21 липня 2025 року, о 02 год. 14 хв., ОСОБА_1 , в м. Радомишль по вул. Малинський, керуючи транспортним засобом Vlkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування ТЗ відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Свою участь забезпечив через свого представника - адвоката Александрова Д.О., який надіслав до суду клопотання про закриття провадження по справі, в якому клопотав перед судом про закриття вказаної справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .. Також в якому вказав, що ОСОБА_1 повідомив, що тієї ночі перебував вдома, транспортним засобом не керував і про складання будь-яких протоколів щодо себе не знав. Зазначає, що на відео з бодікамер за 21.07.2025 у проміжку приблизно 02:10-02:13 камера фіксує лише ділянку паркану та грунтової дороги; поліцейський виголошує репліки у бік невстановленої особи, однак ідентифікація співрозмовника відсутня: не названо прізвище, ім`я, по батькові, на записі немає обличчя, не здійснено перевірку документів і не зафіксовано жодних анкетних даних. Реальної двосторонньої розмови не чути - відповіді адресата на камеру відсутні. Далі, у проміжку приблизно 02:14-02:17, камера фіксує фрагменти заповнення бланків і розмову з іншою невстановленою особою, знов без будь-яких даних, які б підтверджували, що мова йде саме про гр. ОСОБА_1 . На цьому фоні поліцейський вголос згадує «освідування» та намір скласти протокол за ст. 130 КУпАП, однак у наявних файлах немає пропозиції огляду на місці з використанням повіреного алкотестера, немає фіксації згоди або відмови від огляду, немає пропозиції та направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Відеофайли також не містять кадрів, які б підтверджували подію, що інкримінується за ст. 122-2 КУпАП: відсутня адресна законна вимога до конкретного водія, відсутні дані про транспортний засіб, факт керування ним та факт непокори. Тому просить провадження у даній справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи та співставляючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу Верховенства права в Україні.

Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та на збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту п. 2.4 ПДР слідує, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Зі змісту п. 8.9 б ПДР слідує, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 122-2 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Частина 1 статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, вивченням зазначеного адміністративного протоколу та відеодоказів з бодікамери долучених працівниками поліції до матеріалів справи встановлено, що його складено з окремими суттєвими розбіжностями, зокрема, зі змісту зазначених протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від підпису, аналогічне вказане і у розписках, направленні на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тощо, які долученні та містяться в матеріалах вказаної справи. Натомість, з відеозаписів бодікамери, вбачається, що вказані адміністративні матеріали складено працівниками поліції фактично без встановлення особи та присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з приписами ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені положення законодавства вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення повинен складатися у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зазначені обставини вказують на суттєві порушення ст.ст. 254, 256 КУпАП під час складання протоколу, що в свою чергу унеможливлює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи фіксації зазначеної в протоколах події, які містять собою фрагментарний характер запису та з яких вбачається, що факту керування вказаним транспортним засобом, належним чином встановленою у вказаних протоколах особою, а саме ОСОБА_1 , відеозаписи не містять.

Жодного іншого доказу на підтвердження факту керування саме ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Згідно змісту ст. 62 Конституції України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція норми ч. 1 ст. 130 КУпАП виділяє два окремих, незалежних один від одного види адміністративних правопорушень. Перший, це керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а другий, це відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Та диспозиція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП виділяє такий вид адміністративного правопорушення, як невиконання водіями вимог поліцейського, про зупинку транспортного засобу.

При цьому вказані форми правопорушень передбачають обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності факт керування, саме всановленою особою правопорушника, транспортним засобом.

Тобто, з аналізу ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення цих норм настає виключно у разі керування або експлуатації транспортного засобу.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а.

Тому, вищенаведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на недоведеність та/або відсутність події адміністративного правопорушення за зазначеними нормами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Крім того, поліцейськими не було задокументовано факту відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Жодний із долучених матеріалів до справи про адміністративне правопорушення, не підтверджує зазначений факт.

У відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція), зокрема п.п. 3, 4 розділу ІІ Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, працівник поліції, зобов`язаний під час складання протоколу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснити її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вона має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також у разі відмови, викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_1 в порушенні п.п. 2.4, 8.9 б, 2.5 ПДР України, працівником поліції не було роз`ясненно зазначених правових норм передбачених вказаною Інструкцією.

З дослідженого у судовому засіданні диску із відеозаписом події, встановлено, що парцівником поліції не було встановлено особу правопорушника, не було чітко роз`яснено особі порядок освідування, відсутній факт роз`яснення особі його прав, а також на відеозаписі не видно обличчя особи, а лише зафіксованоділянку паркану та грунтової дороги.

Разом з тим, до матеріалів справи працівником поліції було долучено рапорт, з якого вбачається, що останніми було здійснено перевірку документів водія ОСОБА_1 , запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння від якого ОСОБА_1 відмовився та було відсторонено останнього від керування транспортним засобом, який суд не бере до уваги та вважає неналежним доказом у справі, так як він прямо суперечить іншим зібраним доказам у даній справі, зокрема відеозапису долученого до матеріалів справи працівниками поліції.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обґрунтування ж матеріалів справи про адміністративне правопорушення фактично лише показами (власним спостереженням) поліцейського та без дотримання всіх визначених норм законодавства ставить під сумнів його незацікавленість в результатах розгляду справи.

У даному випадку для підтвердження допущеного правопорушення та дотримання всієї процедури оформлення працівниками поліції вказаних адміністративних матеріалів, працівники поліції відповідно до ст. 251 КУпАП не були позбавлені можливості, забезпечити участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , для оформлення вказаних адміністративних матеріалів, з дотриманням норм передбачених ст. 254, 256, 268 КУпАП та Інстракції, однак відповідних заходів не вжили.

У свою чергу Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративних правопорушень в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК