Справа № 629/4624/25
Номер провадження 3/629/987/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращук Т.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , якому відповідно до ст.268 КУпАП роз`яснені права,

за ч. 1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшов протокол серії ЕПР1 №374694, в якому вказано, що 27.06.2025 року о 23:41:00 год. в м. Лозова по вул. Павла Глазового, буд.2, водій ОСОБА_1 керував ТЗ FORD ESCAPE, днз НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та у медичному закладі відмовився під безперервну відеофіксацію, чим порушив п.2.5 ПДР України.

14.08.2025 року адвокатом Остапенко С.Ю. щодо протоколу ЕПР1 №374694 було подано клопотання про закриття провадження, в якому вона вказала, що ОСОБА_1 не згоден з протоколом. Вказала, що протокол складено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Працівник поліції склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення без присутності ОСОБА_1 , відмова від проходження огляду була зафіксована не належним чином. Крім того, ОСОБА_2 додала, що факт керування транспортним засобом та перебування у стані спяніння повинні одночасно бути доведені працівниками поліції. Адвокат зазначила також, що в акті огляду відсутня дата його складення. Враховуючи вище вказане, просила закрити провадження у справі за відсутності складу і події правопорушення.

Крім того, надійшов протокол ЕПР1 №374705, в якому зазначено, що 27.06.2025 року о 23:41:00 год. в м. Лозова по вул. Павла Глазового, буд.2, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ FORD ESCAPE, днз НОМЕР_2 не виконав законну вимогу про зупинку ТЗ подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив п.п.2.4, 8.9б ПДР.

Відповідно до ст.36 КУпАП, матеріали відносно ОСОБА_1 підлягають обєднанню.

У судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат не зявилися, надали клопотання про розгляд за їх відсутності.

Інспектор у судове засідання неодноразово викликався, що підтверджується судовими повістками, але не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати

докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як вбачається з положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 122-2 ч.1 КУпАП визначено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від

29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, переглянувши відеозаписи на диску, суддя встановив відсутність факту керування ОСОБА_1 автомобілем та моменту зупинки транспортного засобу. На відеозаписах видно рух автомобілю, однак встановити, що це за автомобіль, номери автомобілю неможливо, як і неможливо встановити особу, яка ним керувала.

Відповідно до п. 5 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису» затверджену наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 р. включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак, відеозапис працівниками поліції здійснювався не безперервно, факт зупинки не зафіксовано та керування ОСОБА_1 автомобілем на відеозаписі відсутні.

Частиною 1 ст.266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, з матеріалів справи не встановлено факту відсторонення особи від керування транспортним засобом, що також викликає сумніви в керуванні автомобілем ОСОБА_1 .

Слід вказати, що навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, узгоджується з позицією, викладеною в постанові КАС/ВС від 08.07.2020 року у справі № 177/525/17.

Однак, на відеозаписах ОСОБА_1 декілька разів повторював працівникам поліції, що він не водій та не керував автомобілем. Доказів протилежного працівниками поліції не надано.

Крім того, згідно положень розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про

адміністративні правопорушення в органах поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Однак, всупереч вище вказаній Інструкції, в протоколі в графі «До протоколу додається» вказано тільки: рапорт поліцейського, акт огляду на стан спяніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи. Таким чином, встановити, що саме мав на увазі інспектор, зазначаючи інші матеріали справи, неможливо.

Зважаючи на вказане, суддя критично оцінює долучений диск з відеозаписами, письмові пояснення свідка, довідки.

Також, суддя бере до уваги те, що акт огляду на стан сп`яніння не містить дати складення, що унеможливлює встановлення дати події, до якої він відноситься.

Також, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень і підпису, однак на відеозаписах вбачається момент втечі особи, що свідчить в сукупності з відеозаписами про відсутність особи поряд з працівниками поліції під час складення протоколу.

Фактично втеча від поліцейських є ухиленням особи від проходження огляду, яка свідчить про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом дії, однак за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відсутності на відео моменту зупинки особи, встановити законність пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння неможливо.

Відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів викладеного в протоколі, а також викладене на відеозаписах, ставить під сумнів дотримання працівниками поліції положень статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що може бути підставою для визнання огляду недійсним на підставі ч.5 ст.266 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на ії користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатно вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до

відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

У рішенні у справі«Карелін проти росії»(«Karelin v. russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно вишукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням викладеного адвокатом, зважаючи на неможливість встановлення дійсних обставин даного правопорушення, а також з урахуванням ненадання належних та допустимих доказів працівниками поліції на підтвердження викладеного у протоколах, суддя вважає, що в даній справі відсутні події та склади адміністративних правопорушень.

Згідно із ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріали справ містять відомості, які викликають сумніви, та унеможливлюють встановлення достовірності фактичних обставин справ, зважаючи на неявку інспектора у судове засідання, суддя вважає за необхідне закрити провадження у справі за відсутності подій та складів адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 130 ч.1, 122-2 ч.1, 247, 283 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст.122-2 КУпАП- закрити, у зв`язку з відсутністю подій і складів адміністративних правопорушень.

На постанову суду може бути подана скарга в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.О.Каращук