Справа № 144/844/25
Провадження № 33/801/921/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Магдяк Н. І.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Войтка Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення, відповідно до статті 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Також, місцевим судом на підставі статті 36 КУпАП судові справи № 144/844/25 та № 144/845/25 об`єднано в одне провадження та присвоєно номер № 144/844/25.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 28.05.2025 о 20 год. 20 хв. у с. Розкошівка по вул. Центральна, керував автомобілем CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager» (результат тесту становить 2.28 %).

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, 28.05.2025 о 20 год. 20 хв. у с. Розкошівка по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив наїзд на перешкоду, а саме на паркан, після чого автомобіль здійснив перекидання на дах.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не перевірив належність і допустимість матеріалів, зібраних поліцейськими, та не з`ясував, чи є вони фактичними даними, отриманими у передбаченому законом порядку, чим порушив вимоги ст.ст. 7, 245, 252 КУпАП. Посилається на практику ЄСПЛ, відповідно до якої адміністративні правопорушення із суворими санкціями мають кримінально-правовий характер і вимагають дотримання гарантій Конвенції. Заявник наголошує, що місцевий суд безпідставно не врахував його пояснення про відсутність факту керування транспортним засобом, а також те, що матеріали справи не містять доказів такого керування. Вказує, що протоколи складені з порушенням закону та містять неправдиві відомості, у зв`язку з чим не можуть бути допустимими доказами, а огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог Інструкції.

Апелянт посилається на те, що відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі за ст. 124 КУпАП повинно бути зазначено відомості про заподіяння матеріальної шкоди, однак у складеному протоколі цього не відображено. Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає лише у разі порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. На думку скаржника, відповідальність за цією статтею можлива лише у випадку пошкодження транспортних засобів інших осіб, тоді як у даному випадку пошкоджено лише власний автомобіль. Тому він вважає, що склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у його діях відсутній, а протокол складено неправомірно.

Водночас, апелянт зазначає, що відповідно до Інструкції від 09.11.2015 №1452/735 результати огляду на стан сп`яніння мають заноситися до протоколу на підставі акту огляду із зазначенням повної назви та серійного номера спеціального технічного засобу. Однак у протоколі та акті огляду не вказано повної назви та номера приладу «Drager», відсутні дані про результат тесту, час його проведення та дату повірки приладу, а також на роздруківці немає серійного номера. Відсутність цих відомостей унеможливлює ідентифікацію приладу, ставить під сумнів достовірність результатів огляду та свідчить про проведення його з порушенням вимог Інструкції, що робить відповідні висновки недійсними.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що розгляд справи відбувся за його відсутності, а копію постанови він отримав 15.07.2025. Апеляційна скарга подана 25.07.2025, тобто у межах десятиденного строку з дня отримання копії постанови. Проте постановою Вінницького апеляційного суду від 16.08.2025 апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з пропуском строку на оскарження. Повторно апеляційну скаргу подано 19.08.2025, у зв`язку з чим заявник просить відповідно до ст. 294 КУпАП поновити строк на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 07.07.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату судового розгляду, про що свідчить відмітка трекінгу із сайту Укрпошта зі статусу відстеження поштового відправлення з штрих-кодом 553 вбачається, що скаржнику ОСОБА_1 вручено поштове відправлення 13.09.2025, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже доводи наведені в клопотанні знайшли своє підтвердження, а вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, враховуючи положення статті 294 КУпАП переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями статті 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Судом встановлено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №344604 від 28.05.2025, ОСОБА_1 28.05.2025 о 20 год. 20 хв. у с. Розкошівка по вул. Центральна керував автомобілем CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», результат тесту становить 2.28 %, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд дійшов до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина останнього доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд дійшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №344604 від 28.05.2025; роздруківку тестування на алкоголь, згідно з якою ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту становить 2,28 ‰; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.05.2025; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 заперечень щодо проведеного огляду не подавав та не оскаржував. В свою чергу, про свою незгоду із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння скаржник не зазначав.

Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння скаржника, не суперечить вимогам законів.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №344622 від 28.05.2025, 28.05.2025 о 20 год. 20 хв. у с. Розкошівка по вул. Центральна громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив наїзд на перешкоду, а саме на паркан, після чого автомобіль здійснив перекидання на дах, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №344622 від 28.05.2025, схемою місця ДТП, на якій зафіксовано конкретне місце транспортної пригоди та механічні ушкодження автомобіля (пошкодження деталей та лакового покриття), а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт вчинення ДТП та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», результат якого становив 2,28 ‰ і з яким він погодився. Крім того, працівники поліції запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, від чого він відмовився.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративне правопорушення.

Крім того, за змістом статей 254, 255, 256 КпАП України про адміністративне правопорушення протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Будь-яких зауважень чи пояснень про те, що він не керував автомобілем, ОСОБА_1 до протоколів не вносив, відповідних письмових чи усних заперечень під час складання адміністративних матеріалів також не надавав. Натомість наявні у справі докази, зокрема відеозапис із нагрудної камери поліцейського, у сукупності підтверджують факт керування ним транспортним засобом. Протилежне апелянтом не доведено.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у його діях ознак керування транспортним засобом, а доводи апелянта про те, що працівниками поліції не доведено факт його керування транспортним засобом, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Також не приймаються до уваги доводи апелянта про недійсність результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з посиланням на Інструкцію від 09.11.2015 №1452/735. Вказує, що в протоколі та акті огляду не зазначено повної назви та серійного номера приладу «Drager», а також відсутні дані про час проведення тесту та дату повірки робочого засобу вимірювальної техніки, що унеможливлює ідентифікацію приладу та, на думку апелянта, ставить під сумнів достовірність результатів огляду. Апеляційний суд вважає, що відсутність зазначених даних не свідчить про недійсність огляду і не позбавляє суд можливості встановити факт керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На роздруківці приладу «Drager» та в акті огляду зафіксовано результат огляду 2,28 ‰, які підписано водієм і не заперечував проти його змісту та результатів, що підтверджує добровільність проходження огляду. Враховуючи встановлену законом процедуру проведення огляду та підписання акта, роздруківки, результати огляду належать до допустимих доказів у справі і можуть бути використані для обґрунтування висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на те, що у протоколі не зазначено відомостей про заподіяння матеріальної шкоди та не визначено, кому саме така шкода завдана, колегія суддів відхиляє. Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Згідно з п. 1.10 ПДР ДТП це подія, яка сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули чи були поранені люди або завдано матеріальних збитків.

З наданого відеозапису вбачається, що на місці події зафіксовано перевернутий на дах автомобіль та пошкоджений паркан, працівники поліції проводили заміри для складання схеми, а один із них повідомив про димлення акумулятора автомобіля. Ці обставини свідчать про заподіяння матеріальної шкоди, що є обов`язковою умовою складу правопорушення за ст. 124 КУпАП. Таким чином, факт пошкодження іншого майна (паркану) підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а доводи апелянта про протилежне є безпідставними.

Поліцейськими протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділам І, ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження скаржника, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Тому, критика скаржником дій працівників поліції є безпредметною з огляду на те, що вони діяли відповідно до покладених на них чинним законодавством обов`язків без перевищення своїх повноважень.

Протоколи про адміністративні правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Відповідно, у місцевого суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 порушення п. 12.1, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що встановлена відповідальність за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, і з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, як таким, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, та призначено в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Також суд вірно застосував положення ст. 36 КУпАП, згідно яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.

Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

За таких обставин постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко