Єдиний унікальний номер судової справи: 487/4678/25
Номер провадження: 33/812/374/25 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю: захисника адвоката Платонової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 376683 від 30 червня 2025 року, водій ОСОБА_1 30 червня 2025 року о 02 год 30 хв в м. Миколаєві по вул. Саксаганського, 29, керував т/з BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, просив її скасувати, а провадження по справі закрити.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що 30 червня 2025 року о 02 год 30 хв він керуючи транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції та безпідставно був звинувачений у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції не пояснюючи йому його порушення, зробили самостійні висновки про його вину. Такі дії поліції викликали в нього обурення, однак він поспішав по справам, а тому не став зав`язуватися у конфлікт і вирішив промовчати.

Звертає увагу суду на те, що він є захисником України з 18 років, був захисником м. Маріуполь та перебуває на службі в ЗСУ. Нещодавно був звільнений з полону, де перебував більше 3 років та на сьогоднішній день знаходиться на тривалій психологічні та медичній реабілітації, проходить консультації з психологом. Постійно перебуває у пригніченому морально-психологічному стані. В діях працівників поліції вбачав зверхність та приниження, що й визвало захисну реакцію та не бажання спілкуватись з ними.

Зауважує, що перебуваючи в полоні, в результаті постійного побиття та катування втратив більшу половину зубів, отримав значні запальні процеси та порушення шлунково-кишкового тракту, а тому змушений приймати препарати та полоскати ротову порожнину різними медичними засобами для зняття запальних процесів. Оскільки дані препарати мають виражений стійкий неприємний запах, працівникам поліції могло здатися, що це алкогольний запах.

Почервоніння очей та втрата координації рухів також зумовлена наслідками контузій та полону, які на сьогоднішній день він лікує в медичних закладах. Катування в полоні, а також кров та смерть побратимів постійно переслідують його та не дають нормально спати і являються його нічними жахами.

Стверджує, що працівниками поліції грубо порушено вимоги статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» в частині безпідставного зупинення транспортного засобу, оскільки додані до матеріалів справи відеозаписи не містять жодних доказів законної зупинки транспортного засобу під його керуванням, тобто вчинення адміністративного правопорушення, що в свою чергу ставить під сумнів існування законної причини зупинки та правомірність подальших дій патрульних.

Наголошує, що від проходження огляду на стан сп?яніння не відмовлявся, оскільки не зрозумів, що фактично пропонує йому працівник поліції та висловив незгоду з його підозрою.

Суд зазначає про мою відмову у проходженні огляду на стан сп?яніння, але не вказує, що була пропозиція проходження саме цього огляду і в якому порядку. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб він повинен пройти на вимогу поліцейського.

Також є незрозумілим звинувачення, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками сп?яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння (якого саме не зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: у керуванні з ознаками сп?яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого).

Вказує на те, що оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп?яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров?я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється).

Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Більш того, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, що свідчить про порушення поліцейськими процедури і спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції не повідомили його про наслідки відмови від проходження огляду, що на його думку є прямим порушення Конституції України.

Працівники поліції проігнорували його конституційні права на захист та не запропонували скористатись правовою допомогою.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що при розгляді справи не були залучені свідки які б підтвердили відмову від проходження огляду, а також підтвердили б чи спростували наявність морально - психологічного тиску з боку працівників поліції.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

При розгляді даного адміністративного правопорушення не було залучено представників ВСП.

Також, ОСОБА_1 зазначає про те, що справу було розглянуто судом першої інстанції з порушенням правил підсудності, оскільки він зареєстрований в м. Кропивницький, а тому розгляд справи мав би відбутися у Фортечному районному суді м. Кропивницький.

Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні захисник - адвокат Платонова М.А. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката Платонової М.А., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 376683 від 30 червня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 30 червня 2025 року о 02 год 30 хв в м. Миколаєві по вул. Саксаганського, 29, керував т/з BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу було долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, DVD-R диск із відеозаписом з нагрудних камер №№ 470593, 760556 працівників поліції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Отже, за змістом вказаних норм, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що транспортний засіб BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 рухався на зустріч поліцейському автомобілю та був зупинений за допомогою спеціального звукового сигналу працівниками поліції за порушення комендантської години. Після зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій відмовився. Після чого, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що водій також відмовився. При цьому, ОСОБА_1 не тільки заперечував факту вживання ним алкогольних напоїв, а й підтвердив, зазначивши, що в обід випивав. Після чого, працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 наслідки відмови, а саме те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.2.5 ПДР України. Також працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 з правами та обов`язками, що передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та попередив про те, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом. При цьому, водій та працівник поліції домовились про те, що транспортний засіб залишиться на місці зупинки, оскільки стоїть без порушення ПДР. Після складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення. Водій протокол підписав без зауважень.

Отже, звідеозапису вбачається, що на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 ПДР України водій не виконав.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» в частині безпідставного зупинення транспортного засобу, на увагу суду не заслуговують, оскільки причини зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому не підлягають доказуванню у даній справі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, що свідчить про порушення поліцейськими процедури і спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я, суд оцінює критично, оскільки таке направлення було долучено працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення та наявне в матеріалах справи ( а.с.4).

Також, не заслуговує на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не повідомили його про наслідки відмови від проходження огляду, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис підтверджує роз`яснення водію ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ( 04 хв. 57 с відеозапису).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції проігнорували його конституційні права на захист та не запропонували скористатись правовою допомогою, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, про його право користуватися допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права (10 хв 10 с відеозапису).

Аргументи ОСОБА_1 про те, що при розгляді справи не були залучені свідки які б підтвердили відмову від проходження огляду, а також підтвердили б чи спростували наявність морально - психологічного тиску з боку працівників поліції, є неприйнятними з огляду наступне.

Частиною 2 статті 266 КУпАП, зокрема, передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За такого, оскільки працівники поліції використовували бодікамери № 470593, 760556 для фіксації обставин події, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, обов`язку щодо залучення свідків, у них не виникло.

Також, не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом, оскільки спростовуються відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення. А крім того, в самому протоколі зазначено, про те, що ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений шляхом блокування транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 приймає препарати, які мають виражений стійки запах, працівникам поліції могло здатися, що це алкогольний запах, суд враховує, однак звертає увагу на те, що ОСОБА_1 мав можливість спростувати підозру працівника поліції про наявність ознак алкогольного сп`яніння, погодившись пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.

Разом з тим, апеляційним судом враховано той факт, що ОСОБА_1 є захисником України з 18 років, був захисником м. Маріуполь, перебуває на службі в ЗСУ, а також про те, що у зв`язку з перебування в полоні знаходиться на тривалій психологічні та медичній реабілітації. Однак, зазначені обставини, самі по собі не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Крім цього, апеляційний суд не приймає до уваги аргументи ОСОБА_1 про те, що справу було розглянуто судом першої інстанції з порушенням правил підсудності, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є м. Миколаїв, вул. Панаса Саксаганського (Дунаєва), 29 що знаходиться на території Заводського району м. Миколаєва та відноситься до територіальної підсудності Заводського районного суду м. Миколаєва.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє як хибні посилання ОСОБА_1 на те, що при розгляді даного адміністративного правопорушення не було залучено представників ВСП, оскільки порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Згідно довідки Управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав 05 червня 2025 посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.6).

За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко