Справа № 383/994/25
Номер провадження 3/383/518/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Адаменко І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшла справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №482866 від 14.07.2025 року зазначено, що 14.07.2025 року близько 09 год 45 хв громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в приміщені Бобринецького РЕМ за адресою: вул.Шевченка, 100, м.Бобринець в стані алкогольного сп`яніння вчинив дрібне хуліганство, а саме ображав грубою нецензурною лайкою працівників персоналу та громадянку ОСОБА_2 .

Відповідно до змісту ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП розглядаються протягом доби.

Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених у тому числі й статтею 173 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його явка не забезпечена працівниками Відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області. Також попередні постанови у даній справі про привід особи від 06.08.2025 та від 27.08.2025 органами Національної поліції залишилися без виконання, як і постанови суду про направлення для доопрацювання матеріалів даної адміністративної справи.

Із заяви ПОГ СВГ ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області О.Гузієнка від 16.09.2025 року та письмових пояснень ОСОБА_3 від 16.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за межами території України, у зв`язку з чим, застосування до особи примусового приводу недоцільно.

Потерпіла ОСОБА_2 до суду також не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка від 15.09.2025р.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах даної справи вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище і ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином згідно положень ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо неправомірних дій чи бездіяльності особи, що забезпечить правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею КУпАП.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи як «дрібне хуліганство» необхідна наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст. 173 КУпАП - «громадське місце». Проте, у КУпАП відсутнє визначення цього поняття, лине опосередковано громадські місця визначаються у статті 178 КУпАП, а саме: вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Вказане поняття розкрите лише у абз.5 ст.1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» №2899-ІV від 27.07.2025 року, громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги. Також у п.5 ч.3 ст.13 ЗУ "Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону" від 22.06.2002 р. надається орієнтовний перелік громадських місць, до яких зараховано клуби, кінотеатни, стадіони та інше.

У Постанові КМУ №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» роз`яснено, що громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Також це (ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я; приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо).

Проте ці норми регулюють інші правовідносини, й характеризуючи громадські місця за визначеннями вищезазначених правових норм вбачаються різні істотні ознаки, що відображають предметний зміст цього поняття, але разом з тим визначальною ознакою поняття "громадське місце" є суспільна значущість для задоволення культурних, ідеологічних, політичних естетичних, економічних та інших інтересів багатьох людей, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей.

Водночас відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктних правовідносин є кримінальне та кримінальне процесуальне законодавство.

Відповідно до п.3 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК ( 2341-14 ) хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( 80731-10 ) (далі - КпАП).

Зі змісту п.п.37-38 діючого наказу Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 року за №298 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення» вбачається, що до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.

Не вважаються такими, що вчинені у громадських місцях, кримінальні правопорушення, що скоюються протягом тривалого часу (продовжувані кримінальні правопорушення), та кримінальні правопорушення, вчинені у приміщеннях, відведених для проживання (хоча б тимчасово), і тих, які виконують функції житла (власні домоволодіння, квартири, жилі кімнати будівель та приміщень готелів, гуртожитків, санаторіїв, пансіонатів, профілакторіїв, будинків відпочинку, кемпінгів), учинені в місцях загального користування за місцем проживання, на сходах, сходовій клітці, на горищах, у підвалах, ліфтах жилих будинків, учинені на території підприємств, установ та організацій (незалежно від обмеження до них доступу адміністрацією), крім випадків, коли особи, які знаходяться у вказаних місцях, своїми неправомірними діями порушують інтереси сторонніх осіб (наприклад особа, перебуваючи на балконі чи у вікні квартири, викрикує непристойні слова або своїми діями порушує спокій громадян).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та з долучених до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_4 слідує, що він висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік працівників персоналу Бобринецького РЕМ та безпосередньо ОСОБА_2 , й подія мала місце в приміщенні коридору Бобринецького РЕМ та в кабінеті №107 в м.Бобринець, вул. Шевченка, 100.

Проте, суд вважає, що ні службовий кабінет, ні будь-яке інше приміщення організації, у даному випадку Бобринецького РЕМ, з урахуванням детального аналізу поняття "громадське місце" у законодавстві України, не можна вважати громадським місцем.

Тобто, не доведено обов`язкову ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП як "громадське місце", яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, оскільки приміщення організації, у тому числі службові кабінети не визначається як вільні в доступі необмеженому колу осіб території, які використовується для задоволення особистих потреб громадян, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце має бути публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Окрім того, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння, як нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення повагт до честі, людської гідності та громадської моралі.

Суб`єктивна сторона правопорушення дрібне хуліганство, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується умислом (прямим або непрямим), а також явною неповагою до моральних засад суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що у день події у ОСОБА_1 стався конфлікт в приміщенні Бобринецького РЕМ з працівниками цієї організації, без сторонніх осіб, при цьому в службовому кабінеті та кодридорі приміщення цієї організації, що в контексті законодавства України не є громадським місцем. Будь-які інші докази, які б вказували на посягання громадського порядку та спокою громадян, та хуліганського мотиву при вчиненні вказаних вище дій ОСОБА_1 та з умислом явної неповаги до моральних засад суспільства в матеріалах справи відсутні.

Отже, відсутність належних та допустимих, достовірних доказів, зібраних у порядку ст.251 КУпАП, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, дає підставу дійти висновку про винуватість особи за ст.173 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

За викладених обставин, суд вважає вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ст. 173 КУпАП, подію та склад вказаного правопорушення не доведеними, а тому, враховуючи основополохний принцип права - справедливість та ст. 6 Конвеннції про захист прав людини і основоположних свобод, закриває провадження у справі на підставі п.1) ч.1 ст.247, та виносить відповідно до п.3) ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП постанову, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, при цьому дана постанова забезпечить законність у контексті ч.1 ст.7 КУпАП та не порушить прав, свобод та законних інтересів особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 - 285, 287 - 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 383/994/25 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 19.04.1964 року за ст.173 КУпАП закрити, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя І. М. Адаменко