Справа № 529/763/25
Провадження № 3/529/314/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2025 до суду надійшли справи про адміністративне правопорушення № 529/763/25 та № 529/764/25 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідно, які згідно автоматизованого розподілу судових справ між суддями були розподілені для розгляду судді Кириченко О.С. Постановою судді від 21.08.2025 ці справи об`єднано в одне провадження та присвоєно справі єдиний номер 529/763/25.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 14.08.2025 серії ВАД № 317285, 16 липня 2025 року близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 14.08.2025 серії ВАД № 317283, 07 серпня 2025 року близько 08 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Нагайник М.Г. в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_1 надав письмове пояснення, в якому просив провести розгляд справи за його та адвоката Нагайника М.Г. відсутності, на підставі наявних матеріалів та наданого ним письмового пояснення. У поясненні ОСОБА_1 вказав, що всі роки подружнього життя він та його дружина ОСОБА_2 жили нормально. Він не зловживав спиртними напоями, домашнього насильства чи інших правопорушень не вчиняв. Раніше дружина ніколи не викликала поліцію і його не притягували до якоїсь відповідальності. Однак, останнім часом він став неодноразово помічати, що його дружина переписується через мобільний телефон з якимось чоловіком-військовим. Йому це не сподобалося і він робив дружині усні зауваження щодо цього, прохав більше не вести таку переписку. На цьому ґрунті відносини між ним та дружиною стали напружені. Увечері 16.07.2025 він дізнався, що дружина знову переписувалася з тим чоловіком. Він зателефонував їй і попрохав зустрітися. Вони зустрілися на центральній вулиці в с. Великі Будища Полтавського району Полтавської області. Він почав пред`являти дружині претензії щодо цієї переписки, прохав припинити цю переписку. Дружина розгнівалася, почала на нього кричати. Сказала, щоб він не ліз у її особисте життя, забирався з дому, їхні подружні відносини закінчені і вона подасть на розлучення. На цьому їхній конфлікт - сварка закінчився. Він пішов додому, а дружина пішла ночувати до своєї матері. Через один день після цього, зрозумівши, що подальшого нормального спільного життя з дружиною не буде, він переїхав жити у м. Полтаву, до свого батька, де проживає і нині. ОСОБА_1 вказав, що після цього він та дружина декілька разів розмовляли по телефону. Він просив віддати деякі його речі, а також інстременти з сараю. Дружина сказала, що його тут нічого не має і якщо він з`явиться, то вона викличе поліцію і засудить його. Таким чином, з 16 липня 2025 року їхнє спільне життя з дружиною фактично припинилося, вони живуть окремо як чужі люди. ОСОБА_1 зазначив, що свою вину по протоколу за події 16 липня 2025 року він не визнавав, коли підписував протокол, і не визнає нині. Також, він не визнає свою вину і по протоколу за події 07 серпня 2025 року. Він запевняє, що 07.08.2025 він не телефонував дружині і нічого такого, про що вона стверджує, не робив. У протоколі він дійсно написав, що вину визнає, однак тоді він мав на увазі, що визнає вину за те, що після 16.07.2025 він змінив серцевину до замка на вхідних дверях у будинку в АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 вказав, що у нього і в думках не було вчиняти якесь домашнє насильство стосовно дружини. Просто між ними виникали словесні сварки - конфлікти щодо її переписки по телефону із якимось чоловіком-військовим, що в подальшому і призвело до фактичного розпаду їхньої сім`ї. Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До суду надійшло пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в якому остання просила розглянути справу за її відсутності, але з врахуванням цього пояснення. ОСОБА_2 зазначила, що вона з метою заробити грошей надавала перукарські послуги вдома, як в своєму селі, так і в сусідніх. Її клієнтами були різні люди, зокрема і чоловіки-військовослужбовці, з якими вона комунікувала через телефон та соціальні мережі. Знаючи ревнивий, запальний та конфліктний характер свого чоловіка ОСОБА_1 , вона спілкувалася з клієнтами максимально коректно. Останнім часом прояви ревнощів чоловіка стали маніакально нав`язливими. Він міг розбудити її вночі та влаштувати допит на ґрунті ревнощів. Чоловік навіть застосував до їхнього неповнолітнього сина фізичну силу, коли той намагався за неї заступитися, внаслідок чого син отримав травму голови і лежав у лікарні. На прохання чоловіка та для збереження сім`ї вона не подавала заяви до правоохоронних органів. ОСОБА_1 обіцяв, що більше такого не повториться. Одна, нічого не змінилося, чоловік слідкував за кожним її кроком, відстежував її телефон та місцезнаходження. Увечері 16.07.2025 ОСОБА_1 влаштував їй, у присутності їхнього сина, черговий допит щодо якогось військового. Для захисту себе та дитини вона змушена була піти з дому до своєї матері. По дорозі чоловік наздогнав її і серед дороги знову влаштував скандал. При цьому, він вихопив у неї з рук телефон та розбив його об асфальт. Повернувшись додому того ж вечораз метою взяти свої та дитячі речі, вона не змогла потрапити до будинку, адже чоловік змінив замок на дверях. Вона змушена була ночувати з дитиною у сестри. ОСОБА_2 вказала, що саме у зв`язку із цим вона була змушена викликати поліцію. За рекомендацією поліції наступного дня вона запросила майстра та замінили замок, адже власницею будинку насправді є її мати ОСОБА_3 . Наступного дня ОСОБА_1 приїхав до будинку у присутності свідків забрав свої речі, брав усе, що хотів, ніякого спротиву йому ніхто не чинив. Однак, ОСОБА_1 не припинив шантаж та її переслідування. Він відновив її номер телефону та телефонуючи по всіх контактах, обливав її брудом. Також, маючи доступ до її соціальних сторінок, він писав різні нехороші висловлювання. Вона до цього часу не проживає вдома, адже ОСОБА_1 приходить у будь-який час доби та влаштовує погроми і пошкоджує майно. Прийшовши додому 07.08.2025 вона виявила, що чоловік зламав водяний насосос, перерізав на горищі електропроводку, поламав забор, розтрощив садові меблі, дещо сховав у гараж та змінив на гаражі замок. ОСОБА_2 вказала, що вона не бачить жодних виправдань чи пояснень таким діям та вчинкам чоловіка. У розмові по телефону чоловік підтвердив, що це все зробив він. З власницею будинку вони змушені були знову викликати поліцію. За рекомендацією поліції вона знову змінила замки на гаражі та інших пприбудовах. ОСОБА_2 вказала, що її дії були небезпідставними та вона була змушена вжити такі заходи з метою захисту себе та дитини.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не є обов`язковою, розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (дії кривдника мають умисний характер з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди (фізична чи психологічна шкода завдається потерпілій особі); порушення прав і свобод людини; асиметрія сил, тобто значна перевага сил кривдника (фізичних, психологічних, владних, економічних, пов`язаних із вищою посадою тощо).

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

В свою чергу, конфлікт (від лат. Conflictus - зіткнення) - це відсутність згоди між двома або більше сторонами, які можуть бути конкретними особами або групами. Кожна сторона робить все, щоб прийнята була її точка зору і мета, і заважає іншій стороні робити теж саме.

Конфлікт не містить вище перелічених ознак домашнього насильства.

Отже, різниця у тому, що домашнє насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності наявні у справі докази та надані суду письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що 16.07.2025 та 07.08.2025 між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 фактично мав місце саме конфлікт на побутовому рівні через ревнощі ОСОБА_1 та наміри розлучення, що виключає склад правопорушення у вигляді домашнього насильства.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства.

Суд зауважує, що у протоколах про адміністративне правопорушення зазначено було лише про те, що ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. У письмових поясненнях ОСОБА_2 , доданих до цих протоколів, остання зазначила, що чоловік ОСОБА_1 на ґрунті постійних ревнощів вчиняє сварки та ображав її нецензурно, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував.

Ні у протоколах, ні у поясненнях ОСОБА_2 , взагалі нічого не вказано про те, що ОСОБА_1 завдав ОСОБА_2 чи їхній дитині тілесних ушкоджень, або пошкодив якесь майно.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Зазначене також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника, слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 256, 268, 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко