ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2403/25 Справа № 243/3823/25 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М.,

за участю захисника адвоката Міронова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, -

в с т а н о в и л а :

постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 29 квітня 2025 року о 08 год. 37 хв. у м. Слов`янськ, вул. Добровольського біля буд. 11, керував транспортним засобом MAZDA 6 дорожні номерні знаки НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820 або в медичному закладі водій відмовився.

Велась відеофіксація на bodyCam Motorola Solutions VB 400 №472184.

Своїми діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі, враховуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, просить про поновлення строку, обґрунтовуючи це тим, що з текстом оскаржуваної постанови суду ознайомився 07 серпня 2025 року в ЄДРСР за відповідним посиланням, яке було надіслане судом 04 серпня 2025 року. Надання загального доступу забезпечено 05 серпня 2025 року.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На підставі наведених даних захисником, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2025 рокущодо ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2025 року скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив докази, а також неправильно застосував норми матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що метод огляду, який застосовувався до скаржника, не відповідає встановленим нормам та процедурам, передбаченим законодавством України.

Наголошує, що ознаки алкогольного сп`яніння, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, не є достатніми та об`єктивними для висновку про стан сп`яніння.

Підкреслює, що поліцейський не мав права проводити огляд на стан сп`яніння, оскільки не є медичним працівником, а процедура вимагає участі фахівця.

Акцентує, що прилад Drager 6820, використаний для огляду, не сертифікований в Україні для визначення стану алкогольного сп`яніння та не відповідає вимогам МОЗ.

Зауважує, що відеозапис з боді-камери поліцейського не підтверджує факт відмови скаржника від проходження огляду та містить суперечності.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення містить формальні помилки, суперечності, не підписаний свідками та складений з порушенням процесуальних норм.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явився. До апеляційного суду жодних клопотань не надходило.

Захисник адвокат Міронов В.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених в ній.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції прийшов до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Суд першої інстанції визнав, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 093661 від 29.04.2025 року, рапортом поліцейського від 29.04.2025, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «МЦПЛЗ м. Краматорська» у м. Слов`янськ» від 29.04.2025 року, диском з відео-записом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи містять достатньо доказів, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №093661 від 29 квітня 2025 року, з якого вбачається, що 29 квітня 2025 року о 08 год. 37 хв. у м. Слов`янськ, вул. Добровольського біля буд. 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA 6 дорожні номерні знаки НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820 або в медичному закладі водій відмовився.

Матеріали справи також містять рапорти працівників поліції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ, складене 29 квітня 2025 року о 09 год. 15 хв.

До матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції «signal-2025-04-29-113443_002» та «export-y8fn3».

Апеляційний суд, переглянувши вказані відеозаписи, встановлює наступне.

З відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб MAZDA 6 дорожні номерні знаки НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 о 08 год. 37 хв. 29 квітня 2025 року. При спілкуванні з водієм працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.

В подальшому працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також запропонували пройти огляд у медичному закладі. Водій підтвердив розуміння наслідків, але знову відмовився. Після цього працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення та направлення на огляд водія на стан сп`яніння.

У свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, вищезазначена норма зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо твердження, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив докази, а також неправильно застосував норми матеріального права, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції ретельно дослідив усі надані матеріали справи, включаючи протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 093661 від 29.04.2025 року, рапорт поліцейського відеозаписи з нагрудних камер поліцейських ("signal-2025-04-29-113443_002" та "export-y8fn3"), пояснення ОСОБА_1 та думку його захисника. Сукупність цих доказів поза розумним сумнівом підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд правильно застосував норми ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння (наказ № 1452/735 від 09.11.2015) та п. 2.5 ПДР України. Доводи апелянта не спростовують висновків суду, а є спробою переоцінки доказів, що не входить до повноважень апеляційного суду.

Щодо твердження, що суд першої інстанції не встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зауважує, що цей довід не є слушним, оскільки вина ОСОБА_1 повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, де зафіксовані ознаки сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) та відмова від огляду на місці за допомогою алкотестера Drager 6820 та в медичному закладі. Відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 був повідомлений про наслідки відмови, але висловив відмову. Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова від огляду прирівнюється до керування в стані сп`яніння. Сукупність доказів, включаючи рапорти поліцейських, які є допустимими та узгодженими, доводить наявність об`єктивної сторони правопорушення. Посилання апелянта на відсутність доказів сп`яніння не є слушним, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом правопорушення.

Щодо твердження, що метод огляду, який застосовувався до скаржника, не відповідає встановленим нормам та процедурам, передбаченим законодавством України, суд апеляційної інстанції зауважує, що процедура огляду відповідала Інструкції (наказ № 1452/735) та ст. 266 КУпАП. Поліцейський виявив ознаки сп`яніння, запропонував огляд на місці з використанням Drager 6820 (дозволений МОЗ) та в медзакладі, про що зафіксовано на відео. Відмова ОСОБА_1 була добровільною, без ознак тиску, як стверджує апелянт. Відеозапис не містить доказів психологічного тиску; навпаки, ОСОБА_1 не заперечував ознак сп`яніння. Порушення процедури не встановлено, а рапорти поліцейських підтверджують хронологію подій.

Щодо твердження, що ознаки алкогольного сп`яніння, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, не є достатніми та об`єктивними для висновку про стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує, що довід апелянта не приймається до уваги, оскільки ознаки (запах алкоголю, тремтіння пальців) є типовими відповідно до п. 3 Інструкції та достатніми для пропозиції огляду. Суд першої інстанції оцінив їх у сукупності з відмовою від огляду, що прирівнюється до знаходження у стані сп`яніння та настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відсутність медичного висновку пояснюється відмовою ОСОБА_1 , а не порушенням процедури з боку працівників поліції.

Щодо твердження, що поліцейський не мав права проводити огляд на стан сп`яніння, оскільки не є медичним працівником, а процедура вимагає участі фахівця, суд апеляційної інстанції зауважує, що цей довід є необґрунтованим, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП дозволяє поліцейському проводити огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів. Медичний фахівець потрібен лише в закладі охорони здоров`я при незгоді з результатами на місці. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від обох варіантів, порушення процедури не вбачається.

Щодо твердження, що прилад Drager 6820, використаний для огляду, не сертифікований в Україні для визначення стану алкогольного сп`яніння та не відповідає вимогам МОЗ, суд апеляційної інстанції зауважує, що апеляційний суд відхиляє цей аргумент, оскільки Drager 6820 є дозволеним МОЗ та Держспоживстандартом. Сертифікат не надавався, бо огляд не проводився через відмову, а вимога інформування про сертифікацію застосовується лише при згоді на огляд. Відсутність огляду не робить прилад недійсним для пропозиції.

Щодо твердження, що медичний огляд був проведений з порушенням процедури, без належної документації та в неналежних умовах, суд апеляційної інстанції зауважує, що цей довід не є слушним, оскільки медичний огляд у закладі не проводився через відмову ОСОБА_1 . Направлення до ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» складено о 09:15, після протоколу (о 09:14), але це неістотна розбіжність, бо направлення має значення для лікаря, а не для складу правопорушення.

Щодо твердження, що відеозапис з боді-камери поліцейського не підтверджує факт відмови скаржника від проходження огляду та містить суперечності, суд апеляційної інстанції зауважує, що цій довід є необґрунтованим, оскільки відеозаписи ("signal-2025-04-29-113443_002" та "export-y8fn3") фіксують зупинку о 08:37, виявлення ознак, пропозицію огляду та відмову ОСОБА_1 . Запис є безперервним під час ключових моментів, а відсутність фіксації початкової розмови не робить доказ недопустимим.

Не є слушним і посилання апелянта на відсутність пояснення чіткої причини зупинки його транспортного засобу поліцейськими, оскільки причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння. До того ж, відсутність такого пояснення зі сторони працівників поліції не позбавляє обов`язку водія пройти такий огляд

Щодо твердження, що протокол про адміністративне правопорушення містить формальні помилки, суперечності та складений з порушенням процесуальних норм, суд апеляційної інстанції відхиляє зазначений довід, оскільки протокол складено відповідно до ст. 256 КУпАП: вказані дата, час (08:37), місце, суть правопорушення. Відсутність свідків компенсується відеозаписом (ч. 2 ст. 266 КУпАП). Розбіжність у часі складання (протокол о 09:14, направлення о 09:15) є незначною та не впливає на суть. Протокол підписаний поліцейським та ОСОБА_1 без зауважень.

Апеляційний суд зауважує, що рапорти поліцейських за своїм правовим змістом є документами, якими поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами, тому твердження апелянта про те, що рапорти, які є в матеріалах справи не повинні братись до уваги, не є слушним.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду, що підтверджено доказами наявними в матеріалах справи.

З огляду на викладене, постанова судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

поновити строк на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА